Návrh

Zákon
z ............. 2003

T R E S T N Ý    P O R I A D O K

Národná rada Slovenskej republiky sa uzniesla na tomto zákone:

P R V Á   Č A S Ť

Z Á K L A D N É   U S T A N O V E N I A

PRVÁ  HLAVA

VŠEOBECNÉ USTANOVENIA

§ 1
Účel zákona

(1) Účelom Trestného poriadku je upraviť postup orgánov činných v trestnom konaní a súdov tak, aby trestné činy boli náležite zistené a ich páchatelia podľa zákona spravodlivo potrestaní, pričom treba rešpektovať základné práva a slobody občanov. Konanie musí pôsobiť na upevňovanie zákonnosti, na výchovu k riadnemu spolužitiu občanov, na predchádzanie a včasné zamedzovanie trestnej činnosti, a má viesť občanov k dôslednému zachovávaniu zákonov a plneniu povinností voči spoločnosti a štátu.
(2) Pomáhať k dosiahnutiu účelu trestného konania je právom a podľa ustanovení tohto zákona aj povinnosťou občanov.
 (3) V konaní treba dbať na oprávnené záujmy procesných strán.
 (4) Ustanovenia tohto zákona sa nemôžu vykladať tak, akoby dávali súdu, orgánom činným v trestnom konaní, stranám, obhajcom alebo skupine občanov či jednotlivcovi akékoľvek práva vyvíjať činnosť alebo dopúšťať sa činov zameraných na zmarenie alebo obmedzenie priznaných práv alebo povinností vo väčšom rozsahu, než to Ústava Slovenskej republiky (ďalej len „ústava“), tento zákon alebo medzinárodné zmluvy, ktorými je Slovenská republika viazaná, ustanovujú.

§ 2
Základné zásady trestného konania

(1)  Nikto nemôže byť stíhaný ako obvinený inak, než zo zákonných dôvodov a spôsobom,  ktorý ustanovuje tento zákon.
(2) Dokiaľ právoplatným odsudzujúcim rozsudkom súdu nie je vyslovená vina, nemožno na toho, proti komu sa vedie trestné konanie, hľadieť, akoby bol vinný.
(3) Prokurátor  v spore s obvineným zastupuje štát. Ak tento zákon, medzinárodná zmluva ratifikovaná a vyhlásená spôsobnom upraveným zákonom alebo rozhodnutie medzinárodnej organizácie, ktorými je Slovenská republika viazaná, neustanovuje inak, prokurátor je povinný stíhať všetky trestné činy. Prokurátor je však oprávnený niektoré trestné činy stíhať podľa miernejšieho ustanovenia Trestného zákona, prípadne výnimočne ich nestíhať, ak to rozhodným spôsobom prispeje k dosiahnutiu účelu uvedeného v § 1 ods. 1 tohto zákona, pokiaľ tento záujem neprevyšuje záujem spoločnosti na stíhaní páchateľa.
(4) Ak tento zákon neustanovuje inak, postupujú orgány činné v trestnom konaní a súd z úradnej povinnosti. Musia trestné činy prejednať čo najrýchlejšie a dôsledne zachovávať základné práva a slobody zaručené ústavou. Na obsah petícií zasahujúcich do plnenia týchto povinností orgány činné v trestnom konaní ani súd neprihliadajú.
(5) Každý, na koho bola podaná obžaloba má právo, aby jeho trestná vec bola spravodlivo a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom, spôsobom, ktorý ustanovuje tento zákon, pričom má právo, aby bola chránená jeho dôstojnosť a jeho súkromie.
(6) Orgány činné v trestom konaní postupujú tak, aby bol zistený skutkový stav veci, o ktorom nie sú dôvodné pochybnosti, a to v rozsahu nevyhnutnom na ich rozhodnutie. Dôkazy zhromažďujú z úradnej povinnosti. Rovnaké práva majú aj procesné strany. Orgány činné v trestnom konaní s rovnakou starostlivosťou objasňujú okolnosti svedčiace proti obvinenému ako aj okolnosti, ktoré svedčia v jeho prospech, a v oboch smeroch vykonávajú dôkazy tak, aby umožnili súdu spravodlivé rozhodnutie. 
(7) Súd môže vykonať aj ďalšie dôkazy, ktoré strany nenavrhli. Môže tiež uložiť stranám, aby nimi navrhnutý dôkaz zabezpečili.
(8) Orgány činné v trestnom konaní a súd hodnotia dôkazy získané zákonným spôsobom podľa svojho vnútorného presvedčenia, založeného na starostlivom uvážení všetkých okolností prípadu jednotlivo i v ich súhrne nezávisle od toho, či ich obstarali orgány činné v trestnom konaní alebo niektorá zo strán.
(9) Všetky orgány činné v trestnom konaní a súd spolupracujú so záujmovými združeniami občanov a využívajú ich výchovné pôsobenie.
(10) Strany sú si v konaní pred súdom rovné. Sú povinné včas vzájomne sa oboznámiť s obsahom dôkazov, ktoré obstarali za účelom vykonania pred súdom. 
(11) Trestné stíhanie pred súdom je možné len na základe  návrhu alebo obžaloby podanej prokurátorom.
(12) V trestnom konaní pred súdom rozhoduje senát alebo samosudca. Predseda senátu alebo samosudca rozhodujú sami len tam, kde to zákon výslovne ustanovuje.
Pred začatím trestného stíhania alebo v prípravnom konaní o zásahoch do základných práv a slobôd podľa tohto zákona rozhuduje sudca pre prípravné konanie.  
(13) Trestné veci sa pred súdom prejednávajú verejne tak, aby sa občania mohli na pojednávaní zúčastniť a pojednávanie sledovať. Pri hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí môže byť verejnosť vylúčená len v prípadoch  uvedených v tomto zákone.
(14) Konanie pred súdom je ústne, výnimky ustanovuje zákon. Dokazovanie riadi súd, ktorý však vyslúch obžalovaného, svedkov, poškodeného a znalcov spravidla ponecháva stranám, najprv tej, ktorá dôkaz navrhla či obstarala. 
(15) Pri rozhodovaní na hlavnom pojednávaní, ako aj na verejnom zasadnutí alebo na neverejnom zasadnutí smie súd prihliadať len na tie dôkazy, ktoré boli pri tomto konaní vykonané.
(16) Ten, proti komu sa vedie trestné stíhanie, musí byť v každom období konania poučený o svojom práve na obhajobu, najmä o tom, že si môže zvoliť obhajcu. Všetky orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné umožniť mu uplatnenie jeho práv (§ 33).
 (17) Pred orgánmi činnými v trestnom konaní a súdom, je každý oprávnený používať  materinský jazyk alebo jazyk,  ktorým sa dorozumieva.

§ 3
Súčinnosť štátnych orgánov, právnických osôb a fyzických osôb
										
(1) Štátne orgány,  vyššie územné celky, obce a iné právnické osoby, ako aj fyzické osoby oprávnené podnikať sú povinné pomáhať orgánom činným v trestnom konaní a súdu pri plnení ich úloh a včas vybavovať zákonné dožiadania orgánov činných v trestnom konaní a súdov, ktoré súvisia s trestným konaním.
(2) Štátne orgány, vyššie územné celky, obce a iné právnické osoby sú povinné bez meškania oznamovať orgánom činným v trestnom konaní skutočnosti nasvedčujúce tomu, že bol spáchaný trestný čin.
(3) Ustanoveniami odsekov 1 a 2 nie je dotknutá povinnosť zachovávať utajovanú skutočnosť, obchodné tajomstvo, bankové tajomstvo, daňové tajomstvo, poštové tajomstvo alebo telekomunikačné tajomstvo.
(4) Údaje, ktoré sú predmetom obchodného tajomstva, bankového tajomstva alebo daňového tajomstva alebo údaje evidencie zaknihovaných cenných papierov môže požadovať v prípravnom konaní prokurátor, v konaní pred súdom predseda senátu .

Spolupráca so záujmovými združeniami občanov
§ 4

(1) Orgány činné v trestnom konaní a súd v záujme výchovného pôsobenia trestného konania, zamedzovania a predchádzania trestnej činnosti sú povinné spolupracovať aj so záujmovými organizáciami občanov.
(2) Záujmovými združeniami občanov sa na účely tohto zákona rozumejú najmä odborové a iné spoločenské organizácie, pracovné kolektívy a cirkvi, okrem politických strán a hnutí.
(3) Záujmové združenia občanov môžu upozorňovať orgány činné v trestnom konaní na prípady porušovania zákonnosti a dávať tak podnet na trestné stíhanie. So záujmovými združeniami občanov súd spolupracuje pri zabezpečovaní účasti občanov na pojednávaní súdu. Tieto združenia spolupôsobia aj pri výchove podmienečne odsúdených a podmienečne prepustených osôb a pomáhajú vytvárať podmienky, aby odsúdený žil po vykonaní trestu riadnym životom.
(4) Záujmové združenia občanov po prerokovaní v kolektíve môžu ponúknuť prevzatie záruky za nápravu obvineného, ak sú tu zákonné predpoklady, aby sa obvinený pôsobením kolektívu napravil. Súd, ktorému bol poslaný takýto návrh môže prejednať vec na hlavnom pojednávaní pred kolektívom záujmového združenia občanov, a ak sa rozhodne záruku prijať, berie na ňu zreteľ pri rozhodovaní o treste. Môže sa najmä povoliť podmienečný odklad výkonu trestu, alebo uložiť taký druh trestu, ktorý nie je spojený s odňatím slobody alebo môže upustiť od potrestania.
(5) Záujmové združenia občanov majú právo vyslať na prejednanie veci pred okresným alebo krajským súdom zástupcu, ktorý sa na základe rozhodnutia súdu zúčastní pojednávania, na ktorom , podľa ustanovení tohto zákona, tlmočí súdu stanovisko kolektívu k prejednávanej trestnej veci, k osobe páchateľa a k možnostiam jeho nápravy.

§ 5

(1) Záujmové združenie občanov môže ponúknuť, že prevezme záruku za dovŕšenie nápravy odsúdeného a žiadať na tomto podklade o jeho podmienečné prepustenie z výkonu trestu odňatia slobody, alebo o podmienečné upustenie od výkonu zvyšku trestu zákazu činnosti alebo zákazu pobytu. Na získanie podkladov pre takúto žiadosť sa môže informovať o stave prevýchovy odsúdeného.
(2) Záujmové združenie občanov môže tiež navrhnúť, aby väzba obvineného bola nahradená ich zárukou (§ 78) a podávať za odsúdeného žiadosť o milosť a o zahladenie odsúdenia.
(3) Záujmové združenie občanov, ktoré prevzalo záruku za prevýchovu obvineného alebo odsúdeného, má povinnosť pôsobiť na zverenú osobu, aby nahradila trestným činom spôsobenú škodu.

§ 6
Poskytovanie informácií o trestnom konaní

(1) Orgány činné v trestnom konaní a súd informujú verejnosť o spáchaných trestných činoch a trestnom stíhaní, poskytovaním informácií oznamovacím prostriedkom. Pri tomto informovaní však musia dbať na dodržiavanie utajovanej skutočnosti, obchodného tajomstva, bankového tajomstva, daňového tajomstva, poštového tajomstva alebo telekomunikačného tajomstva.
(2) Pri poskytovaní informácií sú orgány činné v trestnom konaní a súd oprávnené utajiť tie skutočnosti, ktoré by mohli zmariť alebo sťažiť objasnenie a vyšetrenie veci. Sú pritom povinné dbať na zásadu prezumpcie neviny (§ 2 ods. 2). Dbajú aj na to, aby nezverejňovali chránené osobné údaje ani skutočnosti súkromného charakteru, ktoré priamo s trestnou činnosťou nesúvisia, a na záujmy maloletých a mladistvých, ktorých mená sa nezverejňujú. 
(3) V konaní pred súdom rozsah poskytovaných informácií vyplýva zo zásady verejnosti.  Predseda senátu rozhoduje o tom, či možno v priebehu súdneho pojednávania vyhotovovať obrazové záznamy alebo uskutočňovať obrazové alebo zvukové prenosy. V priebehu súdneho konania nemožno účastníkom zakázať zhotovovanie písomných poznámok, nákresov alebo zvukových záznamov, ak sa touto činnosťou nenarušuje priebeh konania.

§ 7
				Posudzovanie predbežných otázok

(1) Orgány činné v trestnom konaní a súd posudzujú predbežné otázky, ktoré sa v konaní vyskytnú, samostatne. Ak je tu však o takej otázke právoplatné rozhodnutie súdu alebo iného štátneho orgánu, sú orgány činné v trestnom konaní takým rozhodnutím viazané, pokiaľ nejde o posúdenie viny obvineného.
(2) Orgány činné v trestnom konaní a súd nie sú oprávnené samostatne riešiť predbežné otázky týkajúce sa osobného stavu, o ktorých sa rozhoduje v konaní o občianskoprávnych veciach. Ak o takej otázke nebolo ešte rozhodnuté, orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné počkať na vydanie takéhoto rozhodnutia.
			
§ 8
Osoby vyňaté z právomoci orgánov činných v trestnom konaní a súdu 

(1) Právomoci orgánov činných v trestnom konaní a súdu nepodliehajú osoby požívajúce imunity a výsady podľa zákona alebo podľa medzinárodného práva.
(2) Na trestné stíhanie poslanca Národnej rady Slovenskej republiky je potrebný súhlas Národnej rady Slovenskej republiky. Na trestné stíhanie sudcu, sudcu Ústavného súdu Slovenskej republiky (ďalej len „ústavný súd“) a generálneho prokurátora Slovenskej republiky (ďalej len „generálny prokurátor“) je potrebný súhlas ústavného súdu.
(3) Ak vznikne pochybnosť o tom, či a do akej miery podlieha sudca, sudca ústavného súdu, generálny prokurátor alebo poslanec Národnej rady Slovenskej republiky právomoci orgánov činných v trestnom konaní a súdu podľa tohto zákona, musí sa o tom vyžiadať stanovisko ústavného súdu a v prípade poslanca Národnej rady Slovenskej republiky stanovisko Národnej rady Slovenskej republiky. Toto stanovisko je pre všetky orgány činné v trestnom konaní a súd záväzné.
(4) Ak vznikne pochybnosť o tom, či je iná osoba vyňatá z právomoci orgánov činných v trestnom konaní a súdu, musí sa o tom požiadať o stanovisko Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky (ďalej len „ministerstvo spravodlivosti“). Ministerstvo spravodlivosti v prípadoch cudzích štátnych príslušníkov zašle stanovisko po vyjadrení Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky; toto stanovisko je pre všetky orgány činné v trestnom konaní a súd záväzné. 

§ 9
				Neprípustnosť trestného konania

(1) Trestné stíhanie nemožno začať, a ak už bolo začaté, nemožno v ňom pokračovať, a musí byť zastavené,
a/ ak je trestné stíhanie premlčané,
b/ ak ide o osobu, ktorá je vyňatá z právomoci orgánov činných v trestnom konaní a súdu     (§ 8) alebo o osobu na stíhanie ktorej je potrebný súhlas, ak takýto súhlas nebol oprávneným orgánom daný,
c/ ak ide o osobu, ktorá pre nedostatok veku nie je trestne zodpovedná,
d/ proti tomu, kto zomrel,
e/ proti tomu, proti komu sa skoršie stíhanie pre ten istý skutok skončilo právoplatným rozsudkom súdu alebo bolo právoplatne zastavené alebo podmienečne zastavené alebo skončilo zmierom, ak rozhodnutie nebolo v predpísanom konaní zrušené,
f/ ak je trestné stíhanie podmienené súhlasom poškodeného a nebol daný, alebo bol vzatý späť, alebo
g/ ak tak ustanovuje vyhlásená medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná.
(2) V trestnom stíhaní, ktoré bolo zastavené z dôvodu uvedeného v odseku 1 písm. a) sa však pokračuje, ak vyhlási obvinený do troch dní odvtedy, čo mu bolo uznesenie o zastavení trestného stíhania oznámené, že na prejednaní veci trvá. O tom treba obvineného poučiť.
(3) V trestnom stíhaní, ktoré bolo zastavené z dôvodu uvedeného v odseku 1 písm. b), sa pokračuje po ukončení mandátu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky, funkcie sudcu ústavného súdu, funkcie sudcu a funkcie generálneho prokurátora. 

§ 10
Výklad niektorých pojmov

(1) Orgánmi činnými v trestnom konaní sa rozumejú prokurátor a policajt.
(2) Súdnictvo vykonávajú nezávislé a nestranné súdy na všetkých stupňoch oddelene od iných štátnych orgánov prostredníctvom sudcu pre prípravné konanie, samosudcu, predsedu senátu alebo senátu.
(3) Sudca pre prípravné konanie je sudca súdu prvého stupňa, ktorý je rozvrhom práce súdu poverený rozhodovať v prípravnom konaní o 
  a) zásahoch do základných práv a slobôd občanov,
  b) sťažnostiach proti rozhodnutiam prokurátora v rozsahu ako to vyplýva z ustanovení tohto zákona
(4) Kde tento zákon hovorí o súde, rozumie sa tým okresný súd, krajský súd, vojenský obvodový súd, vyšší vojenský súd alebo Najvyšší súd Slovenskej republiky (ďalej len „najvyšší súd“).
(5) Kde tento zákon hovorí o okresnom súde, rozumie sa tým, pokiaľ z jednotlivých ustanovení nevyplýva niečo iné, aj vojenský obvodový súd. Kde tento zákon hovorí o krajskom súde, rozumie sa tým, pokiaľ z jednotlivých ustanovení nevyplýva niečo iné, aj vyšší vojenský súd.
(6) Kde tento zákon hovorí o predsedovi senátu, rozumie sa tým aj samosudca, pokiaľ z jednotlivých ustanovení nevyplýva niečo iné.
(7) Kde tento zákon hovorí o okresnom prokurátorovi, rozumie sa tým, pokiaľ z jednotlivých ustanovení nevyplýva niečo iné, aj vojenský obvodový prokurátor. Kde tento zákon hovorí o krajskom prokurátorovi, rozumie sa tým, pokiaľ z jednotlivých ustanovení nevyplýva niečo iné, aj vyšší vojenský prokurátor.
(8) Policajtom sa rozumie 
  a) vyšetrovateľ Policajného zboru,
  b) poverený orgán Policajného zboru; rovnaké postavenie majú v konaní o trestných činoch príslušníkov ozbrojených síl aj poverené orgány vojenskej polície, v konaní o trestných činoch príslušníkov Zboru väzenskej a justičnej stráže a o trestných činoch osôb vo výkone trestu odňatia slobody alebo vo väzbe poverené orgány tohto zboru, v konaní o trestných činoch príslušníkov Železničnej polície a o trestných činoch spáchaných v obvode železničných dráh poverené orgány Železničnej polície, colné orgány, ak ide o trestné činy spáchané v súvislosti s porušením colných predpisov, poverené daňové orgány, ak ide o trestné činy spáchané v súvislosti s porušením daňových predpisov a velitelia námorných lodí  v konaní  o trestných činoch spáchaných na týchto lodiach.
	(9) Rovnaké postavenie ako orgán činný v trestnom konaní (odsek 1) má aj zástupca príslušného orgánu cudzieho štátu, ktorý je zaradený do spoločnej vyšetrovacej skupiny vytvorenej na základe dohody. Spoločná vyšetrovacia skupina sa môže zriadiť najmä, ak vyšetrovanie trestného činu vyžaduje vykonať zložité úkony aj v inej krajine alebo vyšetrovanie trestného činu uskutočňuje niekoľko krajín, pričom okolnosti prípadu vyžadujú ich koordinovaný a spoločný postup. Na čele spoločnej vyšetrovacej skupiny je vždy zástupca orgánu činného v trestnom konaní Slovenskej republiky; ostatné podmienky činnosti spoločnej vyšetrovacej skupiny upraví dohoda o jej vytvorení.
(10) Stranou sa rozumie ten, proti komu sa vedie trestné konanie, zúčastnená osoba a poškodený a v konaní pred súdom aj prokurátor a spoločenský zástupca. Rovnaké postavenie ako strana má aj iná osoba, na návrh alebo žiadosť ktorej sa konanie vedie, alebo osoba, ktorá podala opravný prostriedok.
(11) Dôveryhodnou je osoba, ktorá je schopná priaznivo ovplyvňovať správanie sa obvineného. Dôveryhodnosť takýchto osôb posúdi súd a v prípravnom konaní prokurátor.
(12) Ak z povahy veci nevyplýva niečo iné, rozumie sa obvineným aj obžalovaný a odsúdený.
(13)  Po nariadení hlavného pojednávania sa obvinený označuje ako obžalovaný.
(14) Odsúdeným je ten, proti ktorému bol vydaný odsudzujúci rozsudok, ktorý už nadobudol právoplatnosť.
(15) Trestným konaním je konanie podľa tohto zákona, trestným stíhaním úsek od začatia trestného stíhania až do právoplatnosti rozsudku, prípadne iného rozhodnutia orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu vo veci samej a prípravným konaním sa rozumie úsek od začatia trestného stíhania do podania obžaloby, postúpenia veci, prerušenia, zastavenia trestného stíhania alebo podmienečného zastavenia trestného stíhania, do ukončenia veci dohodou alebo  zmierom  pred podaním obžaloby.
(16) Neodkladným úkonom je taký úkon, vykonanie ktorého vzhľadom na nebezpečenstvo jeho zmarenia, zničenia alebo straty, neznesie z hľadiska účelu trestného konania odklad na dobu, kým sa začne trestné stíhanie.
(17) Neopakovateľným úkonom je taký úkon, ktorý v ďalšom konaní už nie je možné vykonať.
(18) Agentom je príslušník Policajného zboru alebo príslušník polície iného štátu, ktorý na základe príkazu príslušného orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu Slovenskej republiky prispieva k odhaľovaniu, zisťovaniu a usvedčovaniu páchateľov obzvlášť závažného zločinu, trestných činov uvedených v treťom oddiele deviatej hlavy osobitnej časti Trestného zákona (ďalej len „korupcia“), trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa a trestného činu legalizácie príjmu z trestnej činnosti. Pri odhaľovaní, zisťovaní a usvedčovaní páchateľov korupcie môže byť agentom  aj  iná osoba ustanovená Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky. 
(19) Informačno-technickými prostriedkami sa na účely tohto zákona rozumejú elektrotechnické, rádiotechnické, fototechnické, optické, mechanické, chemické a iné technické prostriedky a zariadenia alebo ich súbory použité utajovaným spôsobom pri odpočúvaní a zázname telekomunikačných činností, obrazových, zvukových alebo iných záznamov alebo vyhľadávaní, otváraní a skúmaní zásielok, ak sa ich použitím zasahuje do základných ľudských práv a slobôd. Na spracúvanie informácií získaných použitím informačno-technických prostriedkov, ich evidenciu, dokumentáciu, ukladanie a vyraďovanie sa vzťahujú osobitné predpisy, ak tento zákon neustanovuje inak. Prevádzkovatelia verejných telefónnych sietí, poskytovatelia verejných telekomunikačných služieb, poskytovatelia ostatných telekomunikačných služieb, poštový podnik a ich zamestnanci sú povinní poskytnúť nevyhnutnú súčinnosť pri použití informačno-technických prostriedkov; nemôžu sa pritom dovolávať povinnosti mlčanlivosti ustanovenej podľa osobitných zákonov.
(20) Prostriedkami operatívno-pátracej činnosti sa na účely tohto zákona rozumejú kontrolovaná dodávka, agent, predstieraný prevod a sledovanie osôb a vecí.

DRUHÁ  HLAVA

SÚD A OSOBY ZÚČASTNENÉ NA KONANÍ

P r v ý   o d d i e l

Právomoc a príslušnosť súdov

§ 11
Výkon trestného súdnictva 

	Sústavu súdov, ktoré vykonávajú súdnictvo v trestných veciach, ustanoví osobitný zákon.

Právomoc vojenských súdov     

§ 12 

I. alternatíva

   	(1) Právomoci vojenských súdov podliehajú
 a) vojaci,
 b) príslušníci Policajného zboru, Železničnej polície, Zboru väzenskej a justičnej stráže, Zboru colnej správy, Národného bezpečnostného úradu a Slovenskej informačnej služby,
 c) príslušníci ozbrojených síl vysielajúceho štátu pre trestné činy spáchané na území Slovenskej republiky v rozsahu uvedenom vo vyhlásenej medzinárodnej zmluve, ktorou je Slovenská republika viazaná,
 d) vojnoví zajatci.
(2) Vojaci a príslušníci zborov uvedených v odseku 1 písm. b) podliehajú i mimo činnej služby právomoci vojenských súdov pre trestné činy vojenské, ktorých sa dopustili v služobnej rovnošate.
    	(3) Právomoci vojenských súdov podliehajú aj civilné osoby pre trestné činy vojnovej zrady, služby v cudzom vojsku a nenastúpenia služby v ozbrojených silách.

II. alternatíva
V odseku 1 písm. b) znie:
„b) príslušníci vojensky organizovaných a iných zborov, o ktorých to ustanovuje osobitný zákon, ak sú v činnej službe,“.

§ 13 

(1) Právomoc vojenských súdov podľa § 12 ods. 1 sa vzťahuje len na trestné činy spáchané za trvania pomeru, ktorý túto právomoc zakladá.
(2) Ak trestný čin, na ktorý sa vzťahuje právomoc vojenských súdov, vyšiel u osoby, ktorá podlieha právomoci vojenských súdov z dôvodov uvedených v § 12 ods. 1, najavo až po skončení pomeru zakladajúceho právomoc vojenských súdov, vojenský súd môže, ak nejde o trestný čin vojenský ani o nijaký z trestných činov uvedených v § 12 ods. 3, postúpiť vec príslušnému okresnému súdu alebo prokurátor môže podať obžalobu priamo na príslušnom okresnom súde; ten potom už vec vojenskému súdu postúpiť nemôže.

Vecná príslušnosť
§ 14 

Konanie v prvom stupni vykonáva okresný súd.

§ 15 

Okresný súd v sídle krajského súdu vykonáva v prvom stupni konanie o zločinoch, na ktoré zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého dolná hranica je najmenej osem  rokov, alebo ak bol skutok spáchaný organizovanou, zločineckou alebo teroristickou skupinou aj vtedy, ak je pri týchto trestných činoch dolná hranica trestnej sadzby nižšia.

§ 16
Miestna príslušnosť

(1)	Konanie vykonáva súd, v obvode ktorého bol trestný čin spáchaný.
(2) Obvodom okresného súdu v sídle krajského súdu pre konanie o trestných činoch uvedených v § 15 je obvod tohto krajského súdu.
(3) Ak nemožno miesto činu zistiť alebo bol čin spáchaný v cudzine, vykonáva konanie súd, v obvode ktorého obvinený býva, pracuje alebo sa  zdržiava; ak sa nedajú tieto miesta zistiť alebo sú mimo územia Slovenskej republiky, vykonáva konanie súd, v obvode ktorého čin vyšiel najavo.

Spoločné konanie
§ 17

(1) O všetkých trestných činoch toho istého obvineného a proti všetkým obvineným, ktorých trestné činy spolu súvisia, sa môže vykonať spoločné konanie, pokiaľ to zrejme nebude brániť ukončeniu veci v primeranej lehote.
(2) Spoločné konanie o trestnom čine, o ktorom by mal konať samosudca a o trestnom čine, o ktorom by  mal konať senát, vykonáva senát.
(3) Ak je osoba podliehajúca právomoci vojenských súdov súčasne stíhaná pre trestný čin, ktorý vecne súvisí s trestným činom, na ktorý sa vzťahuje právomoc vojenských súdov, vojenský súd vec prejedná a rozhodne, aj pokiaľ ide o súvisiaci trestný čin. 
(4) Ustanovenie o spoločnom konaní proti viacerým obvineným sa nepoužije, ak okolnosti prípadu a postoj obvineného umožňuje vykonať len u niektorého z nich konanie o priznaní viny, prijatí trestu a o ďalších výrokoch, ktoré majú poklad vo výroku o vine (náhrada škody, ochranné opatrenie – ďalej len „konanie o dohode“ alebo „dohoda“).

§ 18

(1) Spoločné konanie vykonáva okresný súd v sídle krajského súdu, ak je príslušný vykonávať konanie aspoň o jednom z trestných činov  podľa § 15.
(2) Spoločné konanie vykonáva súd, ktorý je príslušný vykonávať konanie proti páchateľovi zločinu alebo o najťažšom zločine.

§ 19 
Príslušnosť niekoľkých súdov

	Ak je podľa predchádzajúcich ustanovení daná príslušnosť niekoľkých súdov, vykonáva konanie ten súd, na ktorom podal prokurátor obžalobu alebo ktorému bola vec postúpená nepríslušným súdom.

§ 20
Vylúčenie a spojenie veci

(1) Na urýchlenie konania alebo z iných dôležitých dôvodov možno konanie o niektorom z trestných činov alebo proti niektorému z obvinených vylúčiť zo spoločného konania.
(2) Príslušnosť súdu, ktorý vec vylúčil, sa nemení; ak však vylúčil okresný súd v sídle krajského súdu vec, o ktorej by inak patrilo vykonávať konanie inému okresnému súdu, môže ju postúpiť tomuto súdu.
(3) Ak sú podmienky spoločného konania, môže súd spojiť na spoločné prejednanie a rozhodnutie veci, v ktorých boli podané samostatné obžaloby .

§ 21 
Spory o príslušnosť

Spory o príslušnosť medzi súdmi rozhoduje súd, ktorý je im najbližšie spoločne nadriadený.

§ 22 
Odňatie a prikázanie veci

	(1) Z dôležitých dôvodov môže byť vec príslušnému súdu odňatá a prikázaná inému súdu toho istého druhu a stupňa; o odňatí a prikázaní rozhoduje súd, ktorý je obom súdom najbližšie nadriadený.
	(2) Návrh procesnej strany na odňatie a prikázanie veci nebráni vykonaniu nariadeného úkonu trestného konania, ak podľa súdu návrh neobsahuje dôležitý dôvod podľa odseku 1. O návrhu procesnej strany, ktorý je založený na tých istých dôvodoch, pre ktorý už bolo rozhodnuté, sa nekoná.

§ 23 
Príslušnosť súdu na úkony v prípravnom konaní a pred začatím trestného stíhania

(1) Na vykonávanie úkonov v prípravnom konaní alebo pred začatím trestného stíhania je príslušný súd, v ktorého obvode je činný prokurátor, ktorý podal návrh.
(2) Vo veciach uvedených v § 15 je na vykonávanie úkonov pred začatím trestného stíhania alebo v  prípravnom konaní príslušný okresný súd v sídle krajského súdu a vojenský obvodový súd.
(3) Na vydanie príkazu na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností, príkazu na použitie agentov a príkazu na vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov je pred začatím trestného stíhania alebo v prípravnom konaní príslušný okresný súd v sídle krajského súdu a vojenský obvodový súd v obvode ktorého je činný prokurátor, ktorý návrh podal.

D r u h ý   o d d i e l

Pomocné osoby

§ 24 
Probačný a mediačný úradník

(1) Probačný a mediačný úradník je zamestnancom príslušného probačného úradu. Povinnosťou probačného a mediačného úradníka je plniť úlohy mediácie alebo probácie uloženej súdom alebo iným príslušným orgánom alebo aj iné úlohy podľa tohto zákona alebo osobitného zákona. 
(2) V prípadoch, keď probácia alebo mediácia neplní účel, ktorý bol rozhodnutím súdu, alebo iného príslušného orgánu ustanovený, probačný a mediačný úradník podá na súdu návrh na premenu alternatívneho trestu, ktorý bol odsúdenému uložený, alebo podá návrh na pokračovanie trestného stíhania proti osobe, u ktorej bolo rozhodnuté o podmienečnom zastavení trestného stíhania.

§ 25
Vyšší súdny úradník

(1)	Vyšší súdny úradník je zamestnancom súdu.
(2) Vyšší súdny úradník v trestnom konaní plní úlohy podľa tohto zákona a podľa osobitného zákona. Môže v rozsahu ustanovenom v tomto alebo v osobitnom zákone vydať rozhodnutie alebo vykonať iné úkony v trestnom konaní. Osobitný zákon ustanovuje, kedy môže vyšší súdny úradník konať samostatne a kedy na základe poverenia vydaného sudcom.

T r e t í  o d d i e l

Zapisovateľ, tlmočník, nezúčastnená osoba a figurant

§ 26
Zapisovateľ

	Na spísanie zápisnice o úkonoch orgánov činných v trestnom konaní a súdu sa spravidla priberie zapisovateľ, ktorý zložil predpísaný sľub. Ak nebol zapisovateľ pribraný spíše zápisnicu osoba vykonávajúca úkon.

Tlmočník
§ 27 

(1) Ak je potrebné pretlmočiť obsah výpovede alebo písomnosti alebo ak obvinený vyhlási, že nerozumie jazyku, v ktorom sa konanie vedie, alebo že nehovorí týmto jazykom, priberie sa tlmočník opatrením. Výnimočne tlmočník môže byť aj zapisovateľom.
(2) Ak si obvinený podľa § 2 ods. 17 zvolí jazyk, na ktorý nie je v zozname tlmočníkov zapísaný žiadny tlmočník, alebo vec neznesie odklad a zapísaní tlmočníci sú nedosiahnuteľní, ustanoví orgán činný v trestnom konaní alebo súd tlmočníka na úradný jazyk štátu, ktorého je obvinený štátnym občanom; ak ide o osobu bez štátneho občianstva, štátu, na území ktorého obvinený býva.

§ 28

(1) O ustanovení tlmočníka, o spôsobilosti na túto funkciu a o vylúčení z nej, o práve odoprieť uskutočnenie tlmočníckeho úkonu, o sľube a pripomenutí povinností pred uskutočnením tlmočníckeho úkonu, ako aj o náhrade hotových výdavkov a odmene za tlmočnícky úkon platia osobitné predpisy.
(2) Výšku náhrady a odmeny tlmočníka určí ten orgán, ktorý tlmočníka pribral, a v konaní pred súdom predseda senátu. Ak tento orgán alebo predseda senátu nesúhlasí s vyúčtovaním náhrady a odmeny tlmočníka, rozhodne o ich výške uznesením. Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 29 
Nezúčastnená osoba a figurant

           (1) Na vykonanie procesného úkonu tam, kde to zákon ustanovuje sa priberie nezúčastnená osoba. Nezúčastnená osoba má právo na náhradu nevyhnutných výdavkov a ušlej mzdy za prácu alebo iného preukázateľného ušlého príjmu. Nárok zaniká, ak ho nezúčastnená osoba neuplatní do troch dní po svojej prítomnosti na úkone, alebo po tom, čo mu bolo oznámené, že k úkonu nedôjde; na to musí byť nezúčastnená osoba upozornená,
           (2) Na vykonanie rekognície, rekonštrukcie, vyšetrovacieho pokusu, previerky výpovede na mieste a iných procesných úkonov, ktoré súvisia s ohliadkou, môžu byť pribratí figuranti. Figurant má nárok na náhradu nevyhnutných výdavkov a ušlej mzdy za prácu alebo iného preukázateľného ušlého príjmu. Nárok zaniká, ak ho figurant  neuplatní do troch dní po svojej prítomnosti na úkone, alebo po tom, čo mu bolo oznámené, že k úkonu nedôjde; na to musí byť figurant upozornený. 

Š t v r t ý   o d d i e l

Vylúčenie orgánov činných v trestnom konaní, súdu a iných osôb

§ 30 

(1) Z vykonávania úkonov trestného konania je vylúčený sudca alebo prísediaci, prokurátor, policajt, probačný a mediačný úradník, vyšší súdny úradník a zapisovateľ, u ktorého možno mať pochybnosť o nezaujatosti pre jeho pomer k prejednávanej veci alebo k osobám, ktorých sa úkon priamo dotýka, k obhajcovi, zákonnému zástupcovi, splnomocnencom alebo pre pomer k inému orgánu činnému v tomto konaní. 
(2) Sudca, prísediaci, probačný úradník a vyšší súdny úradník je vylúčený z vykonávania úkonov trestného konania, ak bol v prejednávanej veci činný ako prokurátor, policajt, spoločenský zástupca, obhajca, splnomocnenec zúčastnenej osoby alebo poškodeného. 
(3) Z rozhodovania na súde vyššieho stupňa je okrem tohto vylúčenia vylúčený sudca, prísediaci, vyšší súdny úradník ako aj probačný a mediačný úradník, ktorý sa zúčastnil rozhodovania na súde nižšieho stupňa, a naopak. Z rozhodovania o dovolaní alebo mimoriadnom dovolaní je vylúčený ten, ktorý sa v prejednávanej veci zúčastnil na rozhodovaní ako sudca alebo prísediaci súdu iného stupňa. Z rozhodovania o sťažnosti na nadriadenom orgáne je vylúčený prokurátor, ktorý napadnuté rozhodnutie urobil alebo dal naň súhlas alebo pokyn.
(4) Námietku zaujatosti je procesná strana povinná vzniesť bezodkladne, ako sa dozvedela o dôvodoch vylúčenia. Úkon, ktorý vykonala vylúčená osoba, nemôže byť podkladom na rozhodnutie v trestnom konaní s výnimkou neodkladného alebo neopakovateľného úkonu.

§ 31 

          (1) Ak z dôvodov uvedených v § 30 ods. 1 oznámi svoju zaujatosť sudca alebo prísediaci, o vylúčení rozhodne nadriadený súd v senáte; o vylúčení sudcu najvyššieho súdu rozhodne iný senát tohto súdu. Ak sudca alebo prísediaci je vylúčený z dôvodov uvedených v § 30 ods. 2 alebo 3, nahradí ho iný sudca určený na zastupovanie rozvrhom práce. O vylúčení probačného úradníka alebo vyššieho súdneho úradníka rozhodne predseda senátu, vo veci ktorého sú namietané osoby činné.
(2) V ostatných prípadoch o vylúčení z dôvodov uvedených v § 30 oznámených niektorou zo strán, rozhoduje orgán, ktorého sa tieto dôvody týkajú, a to aj bez návrhu. O tom, či je vylúčený sudca alebo prísediaci, ktorý rozhoduje v senáte, rozhodne tento senát.  
(3) Proti rozhodnutiu v odseku 2 je prípustná sťažnosť, ktorá nebráni vykonaniu nariadeného úkonu trestného konania.
(4) O sťažnosti rozhoduje orgán bezprostredne nadriadený orgánu, ktorý napadnuté rozhodnutie vydal.
(5) O vylúčení sudcu krajského súdu a sudcu Najvyššieho súdu rozhodne iný senát toho istého súdu.
(6) O námietke zaujatosti procesnej strany, ktorá je založená na tých istých dôvodoch, pre ktoré už raz bolo o takej námietke rozhodnuté alebo ktorá nebola vznesená bezodkladne (§ 30 ods. 4), sa nekoná.
           (7) Ak sudca alebo prísediaci o vylúčenie ktorého ide s tým súhlasí, nahradí ho iný sudca alebo prísediaci toho istého súdu podľa rozvrhu práce. Primerane sa postupuje aj pri probačných a mediačných úradníkoch a vyšších súdnych úradníkoch.
P i a t y  o d d i e l

Obvinený

§ 32 
Obvinený

Toho, kto je podozrivý zo spáchania trestného činu, možno považovať za obvineného a použiť proti nemu prostriedky dané týmto zákonom proti obvinenému až vtedy, ak bolo proti nemu vznesené obvinenie. 

§ 33 
Práva obvineného

(1) Obvinený má právo vyjadriť sa ku všetkým skutočnostiam, ktoré sa mu kladú za vinu, a k dôkazom o nich, má však právo odoprieť vypovedať. Môže uvádzať okolnosti, navrhovať, predkladať a zabezpečovať dôkazy slúžiace na jeho obhajobu, robiť návrhy a podávať žiadosti a opravné prostriedky. Má právo zvoliť si obhajcu a s ním sa radiť aj počas úkonov vykonávaných orgánom činným v trestnom konaní a súdom. S obhajcom sa však v priebehu svojho výsluchu nemôže radiť o tom, ako odpovedať na položenú otázku. Môže žiadať, aby bol vypočúvaný za účasti svojho obhajcu a aby sa obhajca zúčastnil aj na iných úkonoch prípravného konania (§ 215). Ak je obvinený vo väzbe alebo vo výkone trestu odňatia slobody, môže s obhajcom hovoriť bez prítomnosti tretej osoby. Má právo v konaní pred súdom vypočúvať svedkov, ktorých sám navrhol, alebo ktorých navrhla obhajoba a klásť svedkom otázky; otázky im môže klásť aj prostredníctvom svojho obhajcu. 
(2) Obvinený môže už na začiatku konania pred súdom prvého stupňa uplatniť všetky dôkazy, ktoré sú mu známe a ktoré navrhne vykonať.
(3) Obvinený, ktorý nemá dostatočné prostriedky, aby uhrádzal trovy obhajoby, má nárok na bezplatnú obhajobu alebo na obhajobu za zníženú odmenu.   
(4) Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné vždy obvineného o jeho právach poučiť vrátane významu priznania a poskytnúť mu plnú možnosť na ich uplatnenie.
(5) Na začiatku prvého výsluchu je obvinený povinný uviesť adresu na ktorú sa mu majú písomnosti doručovať s tým, že ak túto adresu zmení, musí novú adresu bezodkladne oznámiť príslušnému orgánu.

§ 34 
Zákonný zástupca obvineného

(1) Zákonný zástupca obvineného, ktorý je pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo ktorého spôsobilosť na právne úkony je obmedzená, je oprávnený obvineného zastupovať, najmä zvoliť mu obhajcu, robiť za neho návrhy, podávať za neho žiadosti a opravné prostriedky; je tiež oprávnený zúčastniť sa na tých úkonoch, ktorých sa podľa zákona môže zúčastniť obvinený. V prospech obvineného môže zákonný zástupca tieto práva vykonať i proti vôli obvineného.
(2) V prípadoch, v ktorých zákonný zástupca obvineného nemôže vykonávať svoje práva uvedené v odseku 1 alebo je nebezpečenstvo z omeškania, v prípravnom konaní môže na výkon týchto práv na návrh prokurátora ustanoviť obvinenému opatrovníka sudca pre prípravné konanie a v konaní pred súdom predseda senátu aj bez návrhu. Proti rozhodnutiu o ustanovení opatrovníka je prípustná sťažnosť.

Š i e s t y   o d d i e l

Obhajca 

§ 35
Obhajca

(1) Obhajcom môže byť len advokát. 
(2) Pri úkonoch trestného konania sa môže obhajca dať zastúpiť svojím koncipientom, s výnimkou konania pred súdom o zločinoch. 
(3) Obhajcom nemôže byť advokát, ktorý už bol vypočutý ako svedok, znalec alebo tlmočník, alebo ktorý bol svedkom prejednávaného skutku. Obhajca nemôže byť v trestnom konaní ani ten advokát, ktorý bol svedkom prejednávaného skutku. Obhajca nemôže byť vypočúvaný ako svedok o skutočnostiach, ktoré sa dozvedel pri výkone obhajoby.  

Nutná obhajoba
§ 36

(1) Po vznesení obvinenia musí mať obvinený obhajcu, ak 
  a) je vo väzbe, vo výkone trestu odňatia slobody alebo na pozorovaní v zdravotníckom ústave (§ 137 odsek 3),
 b)  je pozbavený spôsobilosti na právne úkony alebo jeho spôsobilosť na právne úkony je obmedzená,
c)	sa koná o zločine,
d)	ide o konanie proti mladistvému,
e)	ide o konanie proti ušlému,
f)	ide o konanie proti právnickej osobe, pokiaľ túto nezastupuje jej zamestnanec s vysokoškolským právnickým vzdelaním.
         (2) Obvinený musí mať obhajcu aj vtedy, ak to považuje súd a v prípravnom konaní prokurátor alebo policajt za nevyhnutné najmä preto, že vzhľadom na telesné alebo duševné chyby obvineného majú pochybnosť o jeho spôsobilosti náležite sa obhajovať.
(3) Obvinený musí mať obhajcu aj v konaní o vydanie do cudziny a v konaní, v ktorom sa rozhoduje o uložení ochranného liečenia.

§ 37

(1) Vo vykonávacom konaní, v  ktorom súd rozhoduje na verejnom zasadaní, musí mať odsúdený obhajcu, ak: 
a)	je pozbavený spôsobilosti na  právne úkony alebo ak je jeho spôsobilosť na právne úkony obmedzená,
b)	ide o podmienečné prepustenie z výkonu trestu odňatia slobody mladistvého, ktorý v čase konania verejného zasadania nedovŕšil osemnásty rok,
c) 	je vo väzbe, alebo
d) 	sú pochybnosti o jeho spôsobilosti náležite sa obhajovať.
  (2) V konaní o mimoriadnych opravných prostriedkoch musí mať odsúdený obhajcu, ak:
a) 	ide o prípady uvedené v § 36 ods. 1 písm. a), b) alebo c),
b) 	je mladistvý a v čase konania verejného zasadania o mimoriadnom opravnom prostriedku nedovŕšil osemnásty rok, 
c) 	sú pochybnosti o jeho spôsobilosti náležite sa obhajovať,
d) 	ide o konanie proti odsúdenému, ktorý zomrel.

§ 38
Zvolený obhajca

(1) Obvinený alebo iná oprávnená osoba zvolí obhajcu tým, že písomne splnomocní advokáta zapísaného v zozname advokátov Advokátskej komory SR, obhajobou.
(2) Ak si obvinený nezvolí obhajcu sám a ak mu ho nezvolí ani jeho zákonný zástupca (§ 34 ods. 1), môže mu ho zvoliť príbuzný v priamom rade, súrodenec, osvojiteľ, osvojenec, manžel, druh alebo zúčastnená osoba. Orgány činné v trestom konaní a súd sú na žiadosť obvineného povinné obvinenému umožniť, aby v určenej lehote požiadal oprávnenú osobu, aby mu zvolila obhajcu vo vlastnom mene na jeho žiadosť. Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné o žiadosti obvineného bezodkladne upovedomiť oprávnenú osobu. 
(3) Ak je obvinený pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo ak je jeho spôsobilosť na právne úkony obmedzená, môžu mu oprávnené osoby zvoliť obhajcu i proti jeho vôli.
(4) Obvinený alebo oprávnená osoba môžu zvoliť v tej istej veci aj viacerých obhajcov.
(5) Obvinený môže namiesto obhajcu, ktorého si zvolil alebo ktorého mu zvolila oprávnená osoba uvedená v ods. 1 zvoliť iného obhajcu.

§ 39
Ustanovený obhajca

(1) Obvinenému musí byť pred ustanovením obhajcu umožnené, aby si obhajcu zvolil. Ak si obvinený nezvolil obhajcu, a nezvolila mu ho ani oprávnená osoba a ide o prípad nutnej obhajoby, musí mu byť obhajca ustanovený.
(2) Ak obvinený požiada o ustanovenie obhajcu, je povinný aj v prípade, že neexistujú dôvody nutnej obhajoby, ustanoviť mu obhajcu v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie a v konaní pred súdom predseda senátu.
(3) Ak je obvinených niekoľko, ustanoví sa tým, ktorých záujmy si v trestnom konaní
neodporujú, spravidla spoločný obhajca. 
	(4) Ak dôjde k spojeniu veci na spoločné prejednanie a rozhodnutie a obvinenému sa v každej z týchto vecí ustanovil obhajca podľa odseku 1, predseda senátu v súdnom konaní a sudca pre prípravné konanie v prípravnom konaní, zruší ustanovenie tých obhajcov, ktorí boli ustanovení neskôr. Ak došlo k ustanoveniu obhajcov súčasne, zruší sa ustanovenie tých obhajcov, ktorí boli ustanovení v konaní o menej závažnom prečine alebo zločine.
(5) Obvinený si môže namiesto obhajcu, ktorý mu bol ustanovený sám zvoliť obhajcu.

§ 40
Prevzatie obhajoby

(1) Ustanovený obhajca je povinný obhajobu prevziať. 
(2) Ak dôjde k spojeniu vecí na spoločné konanie a rozhodnutie a v jednej z nich je obhajca ustanovený podľa § 38 a v inej obhajca ustanovený podľa § 39 ustanovenie obhajcu podľa § 39 sa zruší.

Oslobodenie od povinnosti obhajovania
§ 41

(1) Z o závažných dôvodov môže byť obhajca na svoju žiadosť alebo žiadosť obvineného od povinnosti obhajovania oslobodený a namiesto neho zvolený alebo ustanovený iný obhajca podľa § 38 alebo § 39. Iný obhajca môže byť obvinenému ustanovený aj vtedy, ak si ustanovený obhajca dlhodobo neplní svoje povinnosti.
(2) O oslobodení v štádiu súdneho konania rozhodne predseda senátu a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie.
(3) Skôr ustanovený obhajca je však povinný plniť svoje povinnosti až do skutočného prevzatia obhajoby iným zvoleným alebo ustanoveným obhajcom.
§ 42

	Ak ide o nutnú obhajobu a obvinený požiada, aby obhajca, ktorý mu bol ustanovený podľa § 38, bol oslobodený od povinnosti obhajovania, môže byť ten istý advokát ustanovený za jeho obhajcu podľa § 39.

§ 43
Práva a povinnosti obhajcu

 (1) Obhajca je povinný poskytovať obvinenému potrebnú právnu pomoc, účelne využívať na obhajovanie jeho záujmov prostriedky a spôsoby obhajoby uvedené v zákone, najmä starať sa o to, aby boli v konaní náležite a včas objasnené skutočnosti, ktoré obvineného zbavujú viny alebo jeho vinu zmierňujú. 
(2) Obhajca je oprávnený už za prípravného konania robiť za obvineného návrhy, podávať za neho žiadosti a opravné prostriedky, nazerať do spisov a zúčastniť sa podľa ustanovení tohto zákona vyšetrovacích úkonov. S obvineným, ktorý je vo väzbe,  je obhajca oprávnený hovoriť v rozsahu ustanovenom v § 33 ods. 1. 
 (3) Obhajca je v konaní pred súdom oprávnený zúčastniť sa všetkých úkonov, na ktorých sa môže zúčastniť obvinený.
(4) Ak je obvinený pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo ak je jeho spôsobilosť na právne úkony obmedzená, môže obhajca oprávnenia uvedené v odsekoch 2 a 3 vykonávať aj proti vôli obvineného. 
(5) Ak nebolo splnomocnenie obhajcu pri jeho zvolení alebo ustanovení vymedzené inak, zaniká pri skončení trestného stíhania. Aj keď splnomocnenie takto zaniklo, je obhajca oprávnený podať za obžalovaného ešte žiadosť o milosť a o odklad výkonu trestu.
 (6) Obhajca má právo vo všetkých štádiách trestného konania vyžiadať si vopred kópiu alebo priepis zápisnice o každom úkone trestného konania. Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné mu vyhovieť; odmietnuť môžu len vtedy, ak to nie je z technických dôvodov možné. Náklady s tým spojené je obhajca povinný štátu uhradiť. 
(7) Obhajca má právo zadovažovať, predkladať a vykonávať dôkazy za podmienok ustanovených v zákone.
(8) Ak si obvinený zvolil viacerých obhajcov v tej istej veci, povinnosti a práva podľa tohto zákona patria každému z nich. Pri úkonoch podľa tohto zákona stačí prítomnosť len jedného z nich ak zákon neustanovuje inak.  

S i e d m y  o d d i e l

Zúčastnená osoba

§ 44 

(1) Tomu, komu vec bola zhabaná alebo podľa návrhu má byť zhabaná, musí sa poskytnúť možnosť, aby sa k veci vyjadril; môže byť prítomný na hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí, robiť na nich návrhy, predkladať dôkazy, nazerať do spisov (§ 65), a podávať v prípadoch týmto zákonom ustanovených opravné prostriedky.
 	(2) Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné zúčastnenú osobu o jej právach poučiť a poskytnúť jej možnosť ich uplatnenia vrátane poučenia o doručovaní a následkoch s tým spojených (§ 65 ods. 2).
(3) Ak je zúčastnená osoba pozbavená spôsobilosti na právne úkony, alebo ak je jej spôsobilosť na právne úkony obmedzená, vykoná jej práva podľa tohto zákona jej zákonný zástupca.

ô s m y  o d d i e l

Poškodený

Oprávnenia poškodeného a uplatnenie nároku na náhradu škody
§ 45 

(1) Poškodený je osoba, ktorej bolo trestným činom ublížené na zdraví, spôsobená majetková, morálna alebo iná škoda, alebo boli porušené či ohrozené jej iné zákonom chránené práva alebo slobody. Poškodený má právo v prípadoch uvedených v tomto zákone sa vyjadriť, či súhlasí s trestným stíhaním, má právo uplatniť nárok na náhradu škody, robiť návrhy na vykonanie dôkazov alebo na ich doplnenie, nazerať do spisu a preštudovať spis, zúčastniť sa na hlavnom pojednávaní a na verejnom zasadnutí konanom o odvolaní, alebo o dohode o priznaní viny a prijatí trestu, vyjadriť sa k vykonaným dôkazom, má právo záverečnej reči a právo podávať opravné prostriedky v rozsahu vymedzenom týmto zákonom. Práva preštudovať spis sa môže poškodený výslovne vzdať.
(2) Poškodený najneskoršie na začiatku prvého výsluchu musí uviesť adresu, na ktorú sa mu budú doručovať písomnosti a zároveň musí byť poučený o následoch s tým spojených (§ 65 ods. 2).
(3) Poškodený má povinnosť najneskoršie na začiatku konania pred súdom prvého stupňa uplatniť všetky dôkazy, ktoré sú mu známe a ktoré navrhne vykonať.
(4) Poškodený, ktorý má podľa zákona proti obvinenému nárok na náhradu škody, ktorá mu bola spôsobená trestným činom, je oprávnený tiež navrhnúť, aby súd v odsudzujúcom rozsudku uložil obžalovanému povinnosť nahradiť túto škodu. Návrh musí poškodený uplatniť najneskoršie na hlavnom pojednávaní pred začatím dokazovania (§ 249 ods. 2). Z návrhu musí byť zrejmé, z akých dôvodov a v akej výške sa nárok na náhradu škody uplatňuje.
(5) Poškodený má právo navrhovať prostredníctvom probačného a mediačného úradníka konkrétne podmienky, ktoré mu podľa zákona prináležia pre uzatvorenie zmieru s páchateľom.
(6) Poškodený sa môže výslovným vyhlásením písomne alebo do zápisnice pred orgánom trestného konania alebo súdom vzdať procesných práv, ktoré mu tento zákon ako poškodenému priznáva.

§ 46 

(1) Oprávnenie poškodeného nemôže vykonávať ten, kto je v trestnom konaní stíhaný ako spoluobvinený.
	(2) Návrh podľa § 45 ods. 3 nemožno podať, ak bolo o nároku už rozhodnuté v občianskoprávnom alebo inom príslušnom konaní.
	(3) Ak je počet poškodených mimoriadne vysoký a jednotlivým výkonom ich práv by mohol byť ohrozený rýchly priebeh trestného stíhania, môže predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor ustanoviť na výkon týchto práv spoločného splnomocnenca, spravidla niektorého z poškodených, ak sa poškodení nedohodnú na spoločnom splnomocnencovi. Rozhodnutie oznámi v konaní pred súdom súd a v prípravnom konaní prokurátor tým poškodeným, ktorí si už uplatnili nárok na náhradu škody, ostatným poškodeným sa rozhodnutie oznámi pri prvom úkone trestného konania, na ktorý sa predvolávajú, alebo o ktorom sa vyrozumievajú.

§ 47 

	(1) Ak je poškodená osoba pozbavená spôsobilosti na právne úkony, alebo ak je jej spôsobilosť na právne úkony obmedzená, vykonáva jej práva podľa tohto zákona jej zákonný zástupca, ktorý môže splnomocniť zastupovaním organizáciu na pomoc obetiam trestných činov.
(2) V prípadoch, v ktorých zákonný zástupca poškodeného nemôže vykonávať svoje práva uvedené v odseku 1 a je nebezpečenstvo z omeškania, predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor ustanoví na výkon týchto práv poškodenému opatrovníka. Proti rozhodnutiu o ustanovení opatrovníka je prípustná sťažnosť.
(3) Ak poškodený, ktorý je fyzickou osobou, alebo štatutárny orgán poškodeného, ktorý je právnickou osobou, nemôže vykonávať práva poškodeného podľa tohto zákona alebo je nebezpečenstvo z omeškania, predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor ustanoví na výkon týchto práv poškodenému opatrovníka. Proti rozhodnutiu o ustanovení opatrovníka je prípustná sťažnosť.
	(4) Ak ide o uplatnenie nároku na náhradu škody (§ 45 ods. 3), prechádzajú práva, ktoré tento zákon priznáva poškodenému, aj na jeho právneho nástupcu.

§ 48 

	Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné poškodeného o jeho právach poučiť a poskytnúť mu plnú možnosť na ich uplatnenie.

Zaistenie nároku poškodeného
§ 49 

	(1) Ak je dôvodná obava, že uspokojenie nároku poškodeného na náhradu škody spôsobenej trestným činom bude marené alebo sťažované, môže na návrh poškodeného jeho nárok v prípravnom konaní prokurátor a v konaní pred súdom predseda senátu až do pravdepodobnej výšky zaistiť na majetku obvineného.
	(2) Časti majetku určené na zaistenie nároku sa v uznesení o zaistení opíšu a obvinenému sa zakáže s nimi nakladať. Hnuteľné veci sa uložia do úschovy u orgánu, ktorý o ich zaistení rozhodol. Ak ich úschovu nemôže sám zabezpečiť, poverí ich úschovou právnickú osobu alebo fyzickú osobu, ktorá v tomto odbore vykonáva podnikateľskú činnosť. Takú osobu poverí správou nehnuteľnosti a uznesenie o jej zaistení doručí príslušnému katastrálnemu úradu
	(3) Zaistiť podľa odseku 2 nemožno nárok, ktorý nemožno v trestnom konaní uplatniť. Na zaistenie nároku nemožno použiť veci, ktoré nemožno podľa občianskoprávnych predpisov postihnúť výkonom súdneho rozhodnutia, ani pohľadávky obvineného na výplatu odmeny z pracovného pomeru alebo obdobného pomeru, pohľadávky na výplatu výživného a na výplatu dávok sociálneho zabezpečenia.
	(4) O zaistení rozhoduje súd na návrh prokurátora alebo poškodeného, v prípravnom konaní prokurátor na návrh poškodeného. V prípravnom konaní môže prokurátor nárok zaistiť aj bez návrhu poškodeného, ak si to vyžaduje ochrana jeho záujmov, najmä ak hrozí nebezpečenstvo z omeškania.
	(5) Poškodeného treba o zaistení jeho nároku vždy upovedomiť s upozornením na dôvody, pre ktoré sa zaistenie podľa § 50 ods. 1 zruší.

§ 50 

(1)	Zaistenie sa zruší,
a)	ak zanikne dôvod, pre ktoré bolo nariadené,
b)	ak bolo trestné stíhanie právoplatne zastavené ,alebo ak sa skončilo právoplatným oslobodzujúcim rozsudkom, alebo
c)	ak uplynuli dva mesiace odo dňa, v ktorom nadobudol právoplatnosť rozsudok, ktorým bol obžalovaný uznaný za vinného, alebo odo dňa, v ktorom nadobudlo právoplatnosť uznesenie, ktorým bola vec postúpená inému orgánu.
(2) Zaistenie treba obmedziť, ak sa ukáže, že nie je potrebné v rozsahu, v ktorom bolo nariadené. Ak boli zaistením postihnuté veci patriace inej osobe ako obvinenému, vyjmú sa zo zaistenia.

§ 51 

	Proti rozhodnutiu podľa § 49 a 50 je prípustná sťažnosť, ktorá má, pokiaľ ide o zrušenie zaistenia, jeho obmedzenie alebo vyňatie zo zaistenia, odkladný účinok.

D e v i a t y   o d d i e l

Splnomocnenec zúčastnenej osoby a poškodeného

§ 52 

(1) Zúčastnená osoba a poškodený sa môžu dať zastupovať splnomocnencom. Splnomocnencom môže byť aj zástupca organizácie na pomoc obetiam trestných činov.
(2) Splnomocnencom zúčastnenej osoby a poškodeného môže byť len osoba, ktorej spôsobilosť na právne úkony nie je obmedzená; na hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí nemôže byť splnomocnencom ten, kto je naň predvolaný ako svedok, znalec alebo tlmočník.
(3) Splnomocnencom zúčastnenej osoby a poškodeného v trestnom konaní, v ktorom sa prejednávajú skutočnosti tvoriace predmet utajovanej skutočnosti, môže byť iba advokát alebo osoba, ktorá sa môže oboznamovať s utajovanou skutočnosťou na príslušnom úseku.

§ 53 

(1) Splnomocnenec zúčastnenej osoby a poškodeného je oprávnený robiť za zúčastnenú osobu alebo poškodeného návrhy na vykonanie dôkazov, podávať žiadosti a opravné prostriedky; je tiež oprávnený zúčastniť sa všetkých  úkonov, na ktorých sa môže zúčastniť zúčastnená osoba alebo poškodený. Má právo predkladať za poškodeného konkrétne podmienky na uzatvorenie zmieru alego dohody s páchateľom. Tieto návrhy podáva prostredníctvom probačného a mediačného úradníka.
(2) Splnomocnenec zúčastnenej osoby a poškodeného má povinnosť najneskoršie na začiatku konania pred súdom prvého stupňa uplatniť všetky dôkazy, ktoré sú mu známe a ktoré navrhne vykonať.

TRETIA  HLAVA

VŠEOBECNÉ USTANOVENIA O ÚKONOCH TRESTNÉHO KONANIA

§ 54 
Spôsoby vykonávania úkonov trestného konania a odstránenie prieťahov v konaní

(1) Pri vykonávaní úkonov trestného konania musia orgány činné v trestnom konaní, súd a osoby príslušné vykonávať úkony trestného konania zaobchádzať s osobami na úkone zúčastnenými tak, ako to vyžaduje význam a výchovný účel trestného konania; vždy musí byť rešpektovaná ich dôstojnosť a ich ústavou zaručené práva a slobody.
(2) Procesné úkony vykonávajú orgány činné v trestnom konaní a súd zásadne v dennej dobe a úradných miestnostiach. V odôvodnených prípadoch môžu byť procesné úkony vykonané aj mimo úradných miestností a mimo dennej doby.
(3) Ak je dôvodný predpoklad, že došlo k prieťahom v príprave prejednania veci súdom, v určení termínu konania a rozhodnutia alebo k prieťahom vo vyhotovovaní súdneho rozhodnutia, ktorýkoľvek z účastníkov konania môže podať cestou tohto súdu sťažnosť na nadriadený súd aby určil primeranú lehotu na uskutočnenie namietaného procesného úkonu; pokiaľ nie je použiteľný odsek 4 tohto ustanovenia súd musí bez meškania túto sťažnosť zaslať spolu so spisom a svojím stanoviskom a so stanoviskom predsedu súdu, nadriadenému súdu.
(4) Ak súd urobí procesné úkony uvedené v sťažnosti účastníka konania do štyroch týždňov po jej obdržaní a informuje o tom dotknutého účastníka konania, hľadí sa na takúto sťažnosť ako na vzatú späť, pokiaľ tento účastník v priebehu piatich pracovných dní od doručenia oznámenia nevyhlási, že na svojej sťažnosti trvá. O tom ho treba poučiť.
(5) O sťažnosti uvedenej v odseku 3 musí urýchlene rozhodnúť senát nadriadeného súdu na neverejnom zasadnutí. Ak
a) zo strany súdu nedošlo k prieťahom, sťažnosť sa zamietne,
b) je sťažnosť opodstatnená, nadriadený súd určí primeranú lehotu na uskutočnenie namietaného procesného úkonu.
(6) Proti rozhodnutiu podľa ods. 5 písmena a) alebo b) sťažnosť nie je prípustná.

P r v ý  o d d i e l
 
Dožiadanie

§ 55 

	(1) Predseda senátu, prokurátor, policajt, probačný a mediačný úradník ako aj vyšší súdny úradník vykonávajú jednotlivé úkony trestného konania vo svojom obvode spravidla sami. Mimo svojho obvodu vykonávajú jednotlivé úkony trestného konania dožiadaním okresného súdu, prokurátora, policajta, probačného a mediačného úradníka alebo vyššieho súdneho úradníka, v obvode ktorého má byť úkon vykonaný, prípadne aj dožiadaním vojenského súdu alebo vojenského prokurátora; ak vec nepripúšťa odklad alebo ak to je pre riadne posúdenie veci nevyhnutné, vykonajú však úkon i mimo svojho obvodu sami.
(2) Najvyšší súd a krajský súd môžu jednotlivé úkony i vo svojom obvode vykonať dožiadaním okresného súdu, v obvode ktorého má byť úkon vykonaný, najvyšší súd to môže urobiť aj dožiadaním krajského súdu.
(3) Vojenský súd a vojenský prokurátor môžu jednotlivé úkony trestného konania vykonať aj dožiadaním okresného súdu alebo okresného prokurátora, v obvode ktorého má byť úkon vykonaný.

§ 56 

	(1) V dožiadaní treba uviesť spisové údaje vrátane skutkových okolností činu, ktorých sa dožiadanie týka a jeho právnu kvalifikáciu. Ak treba, pripojí dožadujúci orgán spisy a poukáže na tie ich časti, v ktorých sú potrebné údaje uvedené. Dožiadaný orgán je podľa povahy veci a podľa toho, čo pri vykonávaní úkonu vyšlo najavo, oprávnený a povinný vykonať i ďalšie nevyhnutné úkony, najmä vypočuť ďalšie osoby a objasňovať okolnosti v dožiadaní uvedené, ak to môže prispieť k rýchlemu a správnemu rozhodnutiu veci.
	(2) Úkony dožiadaného súdu vykonáva sudca z povolania; má pritom práva a povinnosti predsedu senátu.

D r u h ý  o d d i e l

Zápisnica

§ 57 
Spisovanie zápisnice

(1) O každom úkone trestného konania sa spíše, a to spravidla pri úkone alebo bezprostredne po ňom, zápisnica, ktorá musí obsahovať 
a)	pomenovanie súdu, prokurátora alebo iného orgánu vykonávajúceho úkon,
b)	miesto, čas a predmet úkonu,
c)	meno a priezvisko úradných osôb a ich funkcie, meno a priezvisko prítomných strán, meno a priezvisko zákonných zástupcov, obhajcov a splnomocnencov, ktorí sa na úkone zúčastnili a u obvineného a poškodeného aj adresu, ktorú uvedie na účely doručovania (§ 64 a § 65),
d)	stručné, ale výstižné opísanie priebehu úkonu, z ktorého by bolo zrejmé i zachovanie zákonných ustanovení upravujúcich vykonávanie úkonu, ďalej podstatný obsah rozhodnutí pri úkone vyhlásených, a ak bol hneď pri úkone doručený odpis rozhodnutia, osvedčenie o tomto doručení,
e)	návrhy strán, poskytnutie poučenia, prípadne vyjadrenie poučených osôb,
f)	námietky strán alebo vypočúvaných osôb proti obsahu zápisnice.
(2) V slovenskom jazyku sa spíše aj zápisnica o výpovedi osoby, ktorá neovláda slovensky jazyk.
	(3) O hlavnom pojednávaní alebo verejnom zasadnutí alebo v iných dôležitých prípadoch možno vyhotoviť o konaní rýchlopisný záznam, ktorý sa potom spolu s prepisom do obyčajného písma pripojí k spisu ako zápisnica o úkone. Na zachytenie priebehu konania možno v prípade potreby použiť aj iný vhodný technický prostriedok. Priebeh konania sa prepíše do zápisnice o úkone. Nosič, na ktorom je zachytený priebeh konania treba označiť, spoľahlivo uložiť a v zápisnici poznačiť, kde je uložený.
	(4) Výpovede osôb sa do zápisnice o hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí zapisujú alebo zaznamenávajú  spravidla v plnom znení.

§ 58 
Podpisovanie zápisnice

	(1) Zápisnicu o hlavnom pojednávaní a o verejnom zasadnutí podpisuje predseda senátu a zapisovateľ; iné zápisnice podpíše ten, kto úkon vykonal a osoba, ktorej sa úkon týka, zapisovateľ, tlmočník, znalec prípadne iná osoba pribratá k úkonu. Ak má zápisnica o výsluchu viac strán, musí vypočúvaná osoba podpísať každú stranu zápisnice. Ak odmietne vypočúvaný alebo iná pribratá osoba k úkonu zápisnicu podpísať, uvedie sa to do zápisnice s poznamenaním dôvodu odmietnutia.
	(2) Ak nemôže predseda senátu pre prekážku dlhšieho trvania podpísať zápisnicu o hlavnom pojednávaní alebo o verejnom zasadnutí, podpíše ju iný sudca príslušného súdu. Ak je táto prekážka u iného sudcu, poznamená sa v zápisnici dôvod, prečo zápisnica nebola podpísaná.

§ 59 
Oprava a doplnenie záznamu alebo zápisnice

(1) O oprave a doplnení záznamu alebo zápisnice o hlavnom pojednávaní, verejnom zasadnutí a neverejnom zasadnutí a taktiež o námietkach proti takejto zápisnici rozhoduje súd, o zápisnicu ktorého ide. Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť.
	(2) Ten, kto viedol pojednávanie alebo vykonanie úkonu, môže i po podpise zápisnice nariadiť alebo vykonať opravu pisárskych chýb alebo iných zrejmých nesprávností. Oprava sa vykoná tak, aby pôvodný zápis zostal čitateľný, opravu podpíše ten, kto ju nariadil.

§ 60 
Zápisnica o hlasovaní

	(1) V zápisnici o hlasovaní sa uvedie okrem všeobecných náležitostí (§ 57 ods. 1)
a)	postup pri jednotlivých hlasovaniach, ich výsledok a výrok rozhodnutia,
b)	mienka odlišná od názoru väčšiny, a to v celom znení i so stručným odôvodnením,
(2) Zápisnicu o hlasovaní podpisujú predseda senátu a zapisovateľ, v prípade rozhodovania v senáte aj prísediaci.
           (3) Zápisnica o hlasovaní sa zalepí a pripojí k zápisnici o pojednávaní. Otvoriť ju smie len predseda senátu na nadriadenom súde pri rozhodovaní o opravnom prostriedku a predseda senátu najvyššieho súdu pri rozhodovaní o dovolaní alebo mimoriadnom dovolaní, ako aj sudca poverený vyhotovením rozsudku; po nazretí ju opäť zalepí a otvorenie potvrdí svojím podpisom. 
	(4) Zápisnica o hlasovaní sa nespíše, ak ide o jednoduché rozhodnutia, na ktorých sa senát uzniesol jednomyselne a ktorým predchádzala porada iba v pojednávacej sieni bez prerušenia pojednávania; v zápisnici o pojednávaní sa v takom prípade poznamená, že k uzneseniu došlo bez prerušenia pojednávania. 

T r e t í  o d d i e l

Podanie
§ 61 

	(1) Podanie sa posudzuje vždy podľa obsahu, aj keď nie je správne označené. Možno ho urobiť písomne, ústne do zápisnice, telegraficky, telefaxom, ďalekopisom alebo elektronickými prostriedkami podpísanými zaručeným elektronickým podpisom podľa osobitného zákona. Podanie urobené telegraficky, telefaxom alebo ďalekopisom treba potvrdiť písomne alebo ústne do zápisnice. 
	(2) Ak sa podáva trestné oznámenie ústne, treba oznamovateľa poučiť o zodpovednosti za uvedenie vedome nepravdivých údajov vrátane následkov krivého obvinenia a vypočuť o okolnostiach, za ktorých bol čin spáchaný, o osobných pomeroch toho, na koho sa oznámenie podáva, o dôkazoch a výške škody a iných následkoch, ktoré boli spôsobené trestným činom; ak je oznamovateľ súčasne poškodeným alebo jeho splnomocnencom, musí sa vypočuť aj o tom, či žiada, aby súd rozhodol o jeho nároku na náhradu škody v trestnom konaní. Výsluch osoby, ktorá podáva oznámenie sa má vykonať tak, aby sa získali podklady pre ďalšie konanie.
	(3) Ak bola zápisnica o ústnom podaní trestného oznámenia spísaná na súde, pošle ju súd bez odkladu prokurátorovi.

Š t v r t ý o d d i e l

Lehoty

§ 62 
Počítanie lehôt

(1) Do lehoty určenej podľa dní sa nezapočítava deň, v ktorom sa stala udalosť určujúca začiatok lehoty.
	(2) Lehota určená podľa týždňov, mesiacov alebo rokov sa skončí uplynutím toho dňa, ktorý svojím pomenovaním alebo číselným označením zodpovedá dňu, v ktorom sa stala udalosť určujúca začiatok lehoty. Ak chýba tento deň v poslednom mesiaci lehoty, končí sa lehota uplynutím posledného dňa tohto mesiaca.
	(3) Ak pripadne koniec lehoty na deň pracovného pokoja alebo pracovného voľna, pokladá sa za posledný deň lehoty najbližší budúci pracovný deň.
(4)	Lehota je zachovaná aj vtedy, ak podanie bolo v lehote
       a) podané na pošte a adresované súdu, prokurátorovi, alebo  policajtovi, u ktorého sa má podať, alebo ktorý má vo veci rozhodnúť,
b)  urobené na súde alebo u prokurátora, ktorý má vo veci rozhodnúť,
c) urobené príslušníkom ozbrojených síl alebo ozbrojeného zboru alebo príslušníkom v služobnom pomere u jeho nadriadeného alebo služobného orgánu,
d) urobené u riaditeľa ústavu, v ktorom je ten, kto urobí podanie vo väzbe alebo vo výkone  trestu odňatia slobody, alebo
e) urobené ústne do zápisnice na ktoromkoľvek okresom súde alebo u okresného prokurátora.

§ 63 
Navrátenie lehoty

	(1) Ak zmešká obvinený, jeho obhajca alebo poškodený z dôležitých dôvodov lehotu na podanie opravného prostriedku, povolí mu orgán, ktorému patrí rozhodovať o opravnom prostriedku, navrátenie lehoty. O navrátenie lehoty môže oprávnená osoba  požiadať do troch dní od odpadnutia prekážky. Ak nebol opravný prostriedok ešte podaný, treba ho so žiadosťou spojiť. Ak ide o odvolanie proti rozsudku, možno odvolanie odôvodniť ešte v lehote ôsmich dní od doručenia uznesenia o povolení navrátenia lehoty.
	(2) Ak bol opravný prostriedok už zamietnutý ako omeškaný, zruší orgán pri povolení navrátenia lehoty i svoje rozhodnutie o zamietnutí opravného prostriedku.
	(3) Ustanovenia odsekov 1 a 2 sa použijú primerane aj vtedy, ak sa ukáže, že lehota na podanie opravného prostriedku, ktorý bol zamietnutý ako omeškaný, zmeškaná nebola.

P i a t y   o d d i e l

Doručovanie

§ 64
Všeobecné ustanovenia

	(1) Ak nebola písomnosť doručená pri úkone trestného konania, doručí sa spravidla poštou. Ak je adresátom obvinený alebo poškodený, doručuje sa mu na adresu, ktorú uviedol na tento účel (§ 33 ods. 5, § 45 ods. 4, § 57 ods. 1 písm. c)). Ak je treba opakovať úkon alebo odročiť hlavné pojednávanie alebo verejné zasadnutie, stačí prítomným osobám, ktoré sa majú na ňom znova zúčastniť, oznámiť nový termín. Obsah oznámenia, ako aj skutočnosť, že tieto osoby nový termín vzali na vedomie, sa poznačí v zápisnici.
	(2) V prípade potreby, najmä pri nariadenom predvedení, pri neúspešnosti pokusu doručiť iným spôsobom do vlastných rúk adresáta zásielku, pri ktorej je uloženie vylúčené, alebo pri nebezpečenstve, že prieťahom v doručovaní sa pojednávanie zmarí, možno o doručenie požiadať aj policajný útvar alebo obec.
	(3) Ak nebol adresát zastihnutý, hoci sa v mieste doručenia zdržiava, doručí sa inej dospelej osobe bývajúcej v tom istom byte alebo v tom istom dome alebo zamestnanej na tom istom pracovisku, ak je ochotná písomnosť prevziať a jej odovzdanie obstarať.
	(4) Ak niet takej osoby, písomnosť sa uloží u orgánu, ktorý zásielku doručuje a adresát sa vhodným spôsobom vyrozumie, kde a kedy si ju môže vyzdvihnúť. Písomnosť sa považuje za doručenú dňom, keď bola uložená, aj keď sa adresát o uložení nedozvedel.
	(5) Písomnosti určené osobám používajúcim výsady a imunity podľa medzinárodného práva alebo osobám v ich bytoch sa predložia Ministerstvu zahraničných vecí Slovenskej republiky, ktoré zariadi ich doručenie.
	(6) Orgány činné v trestnom konaní a súd sú oprávnené vlastnými prostriedkami a na vlastné náklady vykonávať doručovanie.

§ 65 
Doručovanie do vlastných rúk

(1) Do vlastných rúk sa doručuje
a)	obvinenému obžaloba a predvolanie,
b)	osobám oprávneným podať  proti rozhodnutiu opravný prostriedok odpis takéhoto rozhodnutia,
c)	iná písomnosť, ak to sudca, prokurátor, policajt, probačný úradník alebo vyšší súdny úradník  z dôležitých dôvodov nariadi.
(2) Ak nebol adresát zásielky, ktorú treba doručiť do vlastných rúk zastihnutý na adrese, ktorú na tieto účely uviedol, zásielka sa uloží u orgánu, ktorý zásielku doručuje a adresát sa vhodným spôsobom upovedomí, že mu zásielku príde doručiť znovu v deň a hodinu uvedenú v upovedomení. Ak zostane i nový pokus o doručenie bezvýsledným, uloží sa písomnosť na pošte alebo orgáne obce a adresát sa vhodným spôsobom upovedomí kde a kedy si môže zásielku vyzdvihnúť. Ak si adresát zásielku nevyzdvihne do troch pracovných dní od uloženia, považuje sa posledný deň tejto lehoty za deň doručenia, aj keď sa adresát o uložení nedozvedel o tom teba v upovedomení o uložení zásielky adresáta poučiť.

§ 66 
Odmietnutie prijatia

(1) Ak odmietne adresát písomnosť prijať, poznačí sa to na doručenke spolu s dátumom a dôvodom odmietnutia  a písomnosť sa vráti.
(2) Ak uzná sudca, prokurátor, policajt, probačný úradník alebo vyšší súdny úradník, ktorý písomnosť odoslal, že prijatie bolo odmietnuté bezdôvodne, považuje sa písomnosť za doručenú dňom, keď prijatie bolo odmietnuté; na tento následok musí doručovateľ adresáta upozorniť.

Š i e s t y   o d d i e l

Nazeranie do spisov

§ 67 

	(1) Obvinený, poškodený a zúčastnená osoba, ich obhajcovia, štatutárni zástupcovia, splnomocnenci, ustanovení opatrovníci, právni nástupcovia, probační a mediační úradníci ako aj vyšší súdni úradníci majú právo nazerať do spisov s výnimkou zápisnice o hlasovaní a časti spisu obsahujúce údaje o totožnosti svedka (§ 131) a krycie údaje o totožnosti agenta, robiť si z nich výpisky a poznámky a obstarávať si na svoje trovy kópie spisov a ich častí.  Také isté právo majú zákonní zástupcovia obvineného, poškodeného a zúčastnenej osoby, ak tieto osoby sú pozbavené spôsobilosti na právne úkony alebo ich spôsobilosť na právne úkony je obmedzená. Iné osoby tak môžu urobiť so súhlasom sudcu a v prípravnom konaní so súhlasom orgánov činných v trestnom konaní, len ak je to potrebné na uplatnenie ich práv.
	(2) V prípravnom konaní  orgán činný v trestnom konaní môže právo nahliadať do spisu a s ním spojené ostatné práva uvedené v odseku 1 zo závažných dôvodov odmietnuť, najmä ak v spise nemožno urobiť také opatrenia, ktoré by zabránili zmareniu alebo podstatnému sťaženiu dosiahnutia účelu trestného stíhania. Závažnosť dôvodov, z ktorých  orgán činný v trestnom konaní toto právo odmietol, na žiadosť osoby, ktorej sa odmietnutie týka, je prokurátor povinný urýchlene preskúmať. Ak právo nahliadať do spisu a s ním spojené ostatné práva uvedené v odseku 1 zo závažných dôvodov odmietol prokurátor, na žiadosť osoby, ktorej sa odmietnutie týka, je nadriadený prokurátor povinný urýchlene preskúmať dôvodnosť odmietnutia. Tieto práva nemožno odoprieť obvinenému a obhajcovi a poškodenému po tom, čo boli upozornení na možnosť preštudovať spisy.
	(3) Tomu, kto má právo byť pri úkone prítomný, nemožno odoprieť nazretie do zápisnice o tomto úkone. Obvinenému a jeho obhajcovi nemožno odoprieť nazretie do uznesenia o vznesení obvinenia. V konaní pred súdom nemožno odoprieť nazretie do spisov obvinenému a jeho obhajcovi, poškodenému, zúčastnenej osobe a ich splnomocnencom.
	(4) Práva štátnych orgánov nazerať do spisov podľa iných zákonných predpisov nie sú ustanovením predchádzajúcich odsekov dotknuté.
	(5) Pri povoľovaní nazerať do spisov je nevyhnutné urobiť také opatrenia, aby boli zachované utajované skutočnosti, obchodné tajomstvo, bankové tajomstvo, daňové tajomstvo, poštové tajomstvo alebo telekomunikačné tajomstvo. Ak by v súvislosti s nazretím do spisov hrozila obava z prieťahov konania, je v prípravnom konaní orgán činný v trestnom konaní a v konaní pred súdom predseda senátu oprávnený ustanoviť primeranú lehotu.
	(6) Rovnaké práva ako orgán činný v prípravnom konaní má aj sudca pre prípravné konanie, keď v čase konania vrámci svojich kompetencií disponuje s trestným spisom.

S i e d  m y  o d d i e l

Poriadková pokuta
§ 68 

	(1) Kto napriek predchádzajúcemu napomenutiu ruší konanie alebo kto sa voči súdu, prokurátorovi, alebo policajtovi správa urážlivo alebo kto bez dostatočného ospravedlnenia neposlúchne príkaz alebo nevyhovie výzve alebo predvolaniu, ktoré mu boli dané podľa tohto zákona, toho môže sudca a v prípravnom konaní prokurátor alebo policajt potrestať poriadkovou pokutou do 50.000,- Sk, v prípadoch právnických osôb až 100.000,- Sk. Na možnosť uloženia poriadkovej pokuty musia byť dotknuté osoby dopredu upozornené.
(2) Ak sa konania uvedeného v odseku 1 dopustí prokurátor, obhajca, príslušník ozbrojených síl alebo ozbrojeného zboru alebo príslušník v služobnom pomere, môže sa ponechať príslušnému orgánu na disciplinárne potrestanie. Ak sa takéhoto konania dopustí osoba, ktorá je vo väzbe alebo výkone trestu odňatia slobody, môže sa prenechať riaditeľovi ústavu na výkon väzby alebo ústavu na výkon trestu odňatia slobody na uloženie poriadkového opatrenia alebo na disciplinárne potrestanie. Príslušný orgán alebo riaditeľ je povinný o výsledku upovedomiť orgán činný v trestnom konaní alebo súd.
(3) Proti rozhodnutiu podľa odsekov 1 a 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

ŠTVRTÁ  HLAVA

Zaistenie osôb, vecí a zabezpečenie informácií

P r v ý   o d d i e l

Väzba

§ 69
Dôvody väzby

 (1) Obvinený môže byť vzatý do väzby len vtedy, ak z jeho konania, alebo ďalších konkrétnych skutočností vyplýva dôvodná obava, že
a)	ujde alebo sa bude skrývať, aby sa tak vyhol trestnému stíhaniu alebo trestu, najmä ak nemožno jeho totožnosť hneď zistiť, ak nemá stále bydlisko, alebo sa nezdržuje na adrese, ktorú uviedol podľa § 33 ods. 5, alebo ak mu hrozí vysoký trest
b)	bude pôsobiť na svedkov alebo znalcov alebo spoluobvinených alebo ináč mariť objasňovanie skutočností závažných pre trestné stíhanie, alebo
c)	bude pokračovať v trestnej činnosti, dokoná trestný čin, o ktorý sa pokúsil, alebo vykoná trestný čin, ktorý pripravoval alebo ktorým hrozil.
	(2) Obvinený môže byť vzatý do väzby tiež vtedy, ak porušuje obmedzenia podľa     § 80 ods. 1.
(3)   Ak bol obvinený prepustený z väzby, môže byť v tej istej veci vzatý do väzby, ak 
a)	je na úteku alebo sa skrýva, aby sa tak vyhol trestnému stíhaniu alebo trestu, nezdržiava sa na adrese, ktorú uviedol orgánom činným v trestnom konaní alebo súdu, nepreberá zásielky, alebo nerešpektuje príkazy orgánov činných v trestnom konaní alebo súdu, alebo inak vedome marí vykonávanie nariadených úkonov.
b)	pôsobí na svedkov alebo znalcov alebo spoluobvinených alebo ináč marí objasňovanie skutočností závažných pre trestné stíhanie. 
(4) Ustanovenie odseku 3 sa nevzťahuje na prípad, ak bol obvinený prepustený z väzby zo zdravotných dôvodov alebo len preto, že nastúpil výkon trestu odňatia slobody.

§ 70
Rozhodnutie o väzbe

(1) Vziať do väzby možno len obvinenú fyzickú osobu. Uznesenie o vzatí do väzby sa musí odôvodniť aj skutkovými okolnosťami. O väzbe rozhoduje súd a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie. 
(2) Ak v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie návrhu prokurátora vziať obvineného do väzby nevyhovie, rozhodne o tom uznesením, ktoré v plnom znení s odôvodnením a poučením uvedie v zápisnici o úkone.
(3) K návrhu na vzatie obvineného do väzby alebo na predĺženie lehoty väzby treba vždy pripojiť originál celého doposiaľ získaného spisového materiálu s očíslovanými listami a s prehľadom obsahu spisu.

§ 71
Príkaz na zatknutie

(1) Ak je daný niektorý z dôvodov väzby (§ 69 ods. 1 až 3) a obvineného nemožno predvolať, predviesť alebo zadržať a zabezpečiť jeho prítomnosť na výsluchu alebo na inom úkone, vydá predseda senátu alebo samosudca a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora príkaz, aby bol obvinený zatknutý. 
(2) Príkaz na zatknutie musí popri  údajoch zabezpečujúcich, že obvinený nebude zamenený s inou osobou, obsahovať stručný opis skutku, pre ktorý je obvinený stíhaný, označenie trestného činu, ktorý sa v tomto skutku vidí a presný opis dôvodov, pre ktoré sa príkaz na zatknutie vydáva.
(3) Zatknutie vykonávajú na podklade príkazu orgány Policajného zboru a Vojenskej polície, ktorí sú tiež povinní, ak je to na vykonanie príkazu potrebné, vypátrať pobyt obvineného.
(4) Orgán Policajného zboru alebo Vojenskej polície, ktorý obvineného na podklade príkazu zatkol, je povinný ho bez meškania, najneskôr však do 24 hodín, dodať súdu, ktorého sudca príkaz vydal; ak to nie je výnimočne možné vzhľadom na značnú vzdialenosť miesta zatknutia od sídla súdu, ktorého sudca príkaz vydal, musí byť obvinený dodaný najneskôr do 24 hodín od zatknutia inému vecne príslušnému súdu. Ak sa tak nestane, musí byť obvinený prepustený na slobodu.
(5) Sudca, ktorému bol obvinený dodaný, musí obvineného bez meškania vyslúchnuť, rozhodnúť o väzbe a rozhodnutie oznámiť obvinenému do 48 hodín a pri obzvlášť závažných zločinoch do 72 hodín od doby, keď mu bol obvinený dodaný. Ak výsluch obvineného vykonáva iný vecne príslušný sudca, informuje o jeho výsledku sudcu vecne príslušného súdu, ktorý príkaz na zatknutie vydal. Tento sudca po získaní informácie o výsluchu rozhodne o väzbe a svoje rozhodnutie oznámi prostredníctvom sudcu vykonávajúceho výsluch obvineného. Ak sa obvinenému rozhodnutie neoznámi do 48 hodín a pri obzvlášť závažných zločinoch do 72 hodín od doby keď bol dodaný súdu alebo sudcovi vykonávajúcemu jeho výsluch, musí byť obvinený prepustený na slobodu. 
(6) O väzbe zatknutého obvineného rozhoduje súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie uznesením.  
(7) Ak sudca pre prípravné konanie prepúšťa zatknutého obvineného na slobodu, rozhoduje o tom uznesením, ktoré v plnom znení s odôvodnením a poučením uvedie v zápisnici o úkone. 
(8) Obvineného, ktorý bol vzatý do väzby, dodá do miesta výkonu väzby príslušný útvar Policajného zboru alebo Vojenskej polície podľa § 10 ods. 7 písm. b).

Upovedomenie o vzatí do väzby
§ 72

                              O vzatí do väzby súd a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie bez prieťahov vyrozumie rodinného príslušníka obvineného alebo inú osobu, ktorú obvinený označí a aj jeho obhajcu; inú osobu, ktorú označí obvinený, možno vyrozumieť len vtedy, ak sa tým nezmarí účel väzby. O vzatí do väzby príslušníka ozbrojených síl alebo ozbrojeného zboru alebo príslušníka v služobnom pomere treba upovedomiť aj jeho nadriadeného alebo služobný orgán. Ak je obvinený zaradený v evidencii nezamestnaných, treba o vzatí do väzby upovedomiť príslušný okresný úrad práce. Ak neustanovuje inak vyhlásená medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná, vyrozumie súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie o vzatí cudzinca do väzby tiež konzulárny úrad štátu, ktorého je cudzinec občanom alebo na území ktorého má trvalý pobyt.
             
§ 73
Upovedomenie ústavu na výkon väzby o väzbe
	
(1) Príslušný ústav na výkon väzby je treba bez prieťahov vyrozumieť o 
a)	vzatí obvineného do väzby, 
b)	zmene dôvodov väzby, 
c)	rozhodnutí o ďalšom trvaní väzby,
d)	rozhodnutí o prepustení obvineného z väzby
e)	zákonnom označení trestných činov, pre ktorý je obvinený stíhaný, alebo o ich zmene,
f)	mene, priezvisku a adrese obhajcu, ktorý obvineného zastupuje,
g)	osobných údajoch spoluobvineného, pokiaľ sa nachádza vo väzbe,
h)	postúpení veci inému orgánu činnému v trestnom konaní alebo inému súdu,
i)	podaní obžaloby, späťvzatí obžaloby prokurátorom, právoplatnom rozhodnutí súdu o vrátení veci prokurátorovi na došetrenie a o odmietnutí obžaloby.
 	(2)  Vyrozumenie podľa odseku 1 vykoná orgán činný v trestnom konaní alebo súd (vyšší súdny úradník súdu), ktorý vedie  konanie v dobe, keď nastala skutočnosť, ktorú je potrebné ústavu na výkon väzby oznámiť, vrátenie veci prokurátorovi na došetrenie alebo odmietnutie obžaloby oznamuje súd, v konaní pred ktorým sa toto rozhodnutie stalo právoplatným.
	
	Trvanie väzby
§ 74

(1) Orgány činné v trestnom konaní a súd sú povinné vybavovať väzobné veci prednostne a urýchlene.
(2) Väzba v prípravnom  konaní a v konaní pred súdom môže trvať len nevyhnutnú dobu. 
(3) Ak lehota trvania väzby v prípravnom konaní dosiahne tri mesiace, je prokurátor povinný podať príslušnému sudcovi pre prípravné konanie návrh, aby bol obvinený  ponechaný vo väzbe, ak obvineného z väzby neprepustí sám. Ponechať obvineného vo väzbe možno len, ak bol návrh prokurátora doručený súdu najmenej päť pracovných dní pred uplynutím trojmesačnej lehoty a ak nebolo možné pre obťažnosť veci alebo z iných závažných dôvodov trestné stíhanie v tejto lehote skončiť a prepustením obvineného na slobodu hrozí, že bude zmarené alebo podstatne sťažené dosiahnutie účelu trestného konania. Takto predĺžená väzba nesmie presiahnuť lehotu uvedenú v odseku 9.
(4) Ak bolo rozhodnuté, že sa obvinený ponecháva vo väzbe, je prokurátor povinný najneskôr do troch mesiacov od právoplatnosti tohto rozhodnutia opäť podať návrh podľa odseku 3 alebo prepustiť obvineného na slobodu.
(5) Za podmienok uvedených v odseku 3 je prokurátor povinný podať návrh na ponechanie obvineného vo väzbe aj vtedy, ak v dobe kratšej ako 10 dní sa pred skončením väzobnej lehoty podá obžaloba
(6) Súd je povinný najneskôr do 30 dní odo dňa, keď bola podaná obžaloba alebo keď mu bol doručený spis na základe návrhu na konanie o dohode alebo rozhodnutia iného súdu o postúpení alebo prikázaní veci obvineného, ktorý je vo väzbe, rozhodnúť, či sa obvinený vo väzbe ponecháva alebo či sa prepúšťa z väzby na slobodu.
(7) Ak ponechá súd obvineného vo väzbe, alebo rozhodne súd o vzatí obvineného do väzby až po podaní obžaloby, je povinný primerane postupovať podľa odsekov 3 a 4.
(8) Ak  lehota trvania väzby ustanovená podľa ods. 6 alebo 7 sa skončí v priebehu konania o opravnom prostriedku na nadriadenom súde, je na rozhodnutie o ponechaní obvineného vo väzbe alebo o jeho prepustení na slobodu príslušný tento nadriadený súd.
                  	(9) Celková doba trvania väzby v trestnom konaní nesmie presiahnuť
	     a) dvanásť mesiacov, ak je vedené trestné stíhanie pre prečin, 
	     b) dvadsaťštyri mesiacov, ak je vedené trestné stíhanie zločin, o ktorom je príslušný konať v prvom stupni senát okresného súdu, ak nejde o zločin uvedený v písmenách c) alebo d),
	     c) tridsaťšesť mesiacov, ak je vedené trestné stíhanie pre obzvlášť závažný zločin, ak nejde o zločin uvedený v písm. d),
	     d) štryridsaťosem mesiacov, ak je vedené trestné stíhanie pre obzvlášť závažný zločin, za ktorý možno uložiť trest odňatia slobody až na dvadsaťpäť rokov alebo výnimočný trest.
	           (10) Z lehoty uvedenej v odseku 9 pripadá jedna tretina na prípravné konanie a dve tretiny na konanie pred súdom. Po uplynutí týchto lehôt musí byť obvinený ihneď prepustený na slobodu.
(11) Ak je obvinený stíhaný pre viac prečinov alebo za prečin a zločin alebo za viac zločinov, pre určenie lehoty uvedenej v odseku 3, 7 a 9 je rozhodujúci čin najprísnejšie trestný.
 	(12) Ak v priebehu konania vyjde najavo, že skutok, pre ktorý bolo vznesené obvinenie je iným prečinom alebo zločinom a dĺžka vykonanej väzby už presiahla lehotou uvedené v odseku 9, obvinený musí byť prepustený z väzby na slobodu najneskôr do 24 hodín od upozornenia na zmenu právnej kvalifikácie skutku, aj keď trvá niektorý väzobný dôvod.
(13) Lehoty uvedené v odseku 8 sa rátajú od doby, keď bol obvinený zatknutý alebo zadržaný; ak nepredchádzalo zatknutie alebo zadržanie obvineného, odo dňa, keď bola na základe rozhodnutia o väzbe obmedzená osobná sloboda obvineného. Pri odmietnutí obžaloby, vrátení veci prokurátorovi na došetrenie alebo ak prokurátor vzal obžalobu späť, plynie nová lehota väzby v rámci lehôt uvedených v odsekoch 3 a 9 odo dňa, keď bol spis doručený prokurátorovi.

§ 75

(1) Do plynutia lehôt podľa § 73 odsekov 3, 8 a 9 sa nezapočítava doba, počas ktorej sa obvinený nemohol zúčastniť na úkonoch trestného konania v dôsledku toho, že:
a)	bol vo väzbe v cudzine alebo tam bol zadržaný,
b)	úmyselne si poškodil alebo nechal poškodiť zdravie, alebo
c)	úmyselne vyvolal inú prekážku, ktorá mu v takej účasti bránila alebo bránila riadnemu vykonaniu úkonu trestného konania.
(2) Uznesenie podľa odseku 1 vydá predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie. Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť.
  	(3) Dĺžka trvania väzby, o ktorej bolo rozhodnuté v konaní o mimoriadnych opravných prostriedkoch alebo v konaní o vydaní do cudziny, sa posudzuje samostatne a nezávisle od dĺžky trvania väzby v pôvodnom konaní.
§ 76

	Väzba podľa § 69 ods. 3 môže trvať najviac dva mesiace, ak bol obvinený z väzby prepustený z dôvodov uplynutia lehoty uvedenej v odseku 9. Ak bol obvinený prepustený z väzby pred uplynutím lehoty uvedenej v odseku 9 a táto lehota nevykonanej väzby je väčšia ako dva mesiace, môže trvať najviac do konca lehoty uvedenej v odseku 9, ak sú splnené podmienky uvedené v odseku 3 a dodržaný postup uvedený v odseku 4.

§ 77
	
(1) Ak pominie dôvod väzby alebo uplynie jej lehota uvedená v § 74 alebo § 76, musí byť obvinený ihneď prepustený na slobodu.
(2) Policajt, prokurátor, sudca pre prípravné konanie a súd sú povinní skúmať v každom období trestného stíhania, či dôvody väzby trvajú, alebo či sa zmenili. Sudca pre prípravné konanie tak koná v prípravnom  konaní iba pri rozhodovaní o návrhu prokurátora na ponechanie obvineného vo väzbe (§ 74 ods. 3), pri rozhodovaní o návrhu prokurátora o zmene dôvodov väzby a pri rozhodovaní o žiadosti obvineného o prepustenie z väzby podľa odseku 3. Ak v prípravnom konaní prokurátor zistí, že dôvody väzby sa zmenili, podá návrh príslušnému sudcovi pre prípravné konanie na rozhodnutie o zmene dôvodov väzby. Sudca pre prípravné konanie o takomto návrhu rozhoduje bez meškania. 
(3) Obvinený má právo kedykoľvek žiadať o prepustenie na slobodu. V prípravnom konaní prokurátor ak takej žiadosti nevyhovie, predloží ju bez meškania so svojim stanoviskom a s návrhom na rozhodnutie sudcovi pre prípravné konanie. O takej žiadosti sa musí bez meškania rozhodnúť. Ak sa žiadosť zamietla, môže ju obvinený, ak v nej neuvedie iné dôvody, opakovať až po uplynutí tridsiatich dní od dňa, kedy mu bolo oznámené právoplatné rozhodnutie o jeho predchádzajúcej žiadosti.
(4) Ak prokurátor súhlasí s prepustením obvineného na slobodu, môže v konaní pred súdom o prepustení z väzby rozhodnúť predseda senátu.
(5) Ak to odôvodňujú okolnosti prípadu, vyrozumie poškodeného o prepustení obvineného z väzby orgán, ktorý o tom rozhodol.

D r u h ý   o d d i e l

Nahradenie väzby

Nahradenie väzby zárukou alebo sľubom
§ 78

(1) Ak je daný dôvod väzby, uvedený v § 69 odsek 1 písm. a) alebo c), môže súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie ponechať obvineného na slobode alebo ho prepustiť na slobodu, ak
a)	združenie uvedené v § 4 alebo dôveryhodná osoba schopná priaznivo ovplyvňovať správanie obvineného ponúkne prevzatie záruky za ďalšie správanie obvineného a za to, že sa obvinený na vyzvanie dostaví k policajtovi, prokurátorovi alebo na súd a že vždy vopred oznámi policajtovi, prokurátorovi alebo súdu vzdialenie sa z miesta pobytu a súd alebo v prípravnom  konaní  sudca pre prípravné konanie považuje záruku vzhľadom na osobu obvineného a na povahu prejednávaného prípadu za dostatočnú a prijme ju,
b)	obvinený dá písomný sľub, že povedie riadny život, najmä že sa nedopustí trestnej činnosti a že splní povinnosti a dodrží obmedzenia, ktoré sa mu uložia a súd alebo v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie považuje sľub vzhľadom na osobu obvineného a na povahu prejednávaného prípadu za dostatočný a príjme ho, alebo
c)	s ohľadom na osobu obvineného a povahu prejednávaného prípadu možno účel väzby dosiahnuť dohľadom probačného úradníka nad obvineným.
(2) Súd a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie oboznámi toho, kto ponúka prevzatie záruky podľa odseku 1 písm. a) a spĺňa podmienky pre jej prijatie, s podstatou obvinenia a so skutočnosťami, ktoré odôvodňujú väzbu. Súčasne môže obvinenému súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie uložiť splnenie primeraných povinností a dodržanie obmedzení (§ 80).
(3) Ak je obvinený stíhaný pre obzvlášť závažný zločin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého dolná hranica je najmenej osem rokov, záruku alebo sľub nemožno prijať.

§ 79
Peňažná záruka

(1) Ak je daný dôvod väzby, uvedený v § 69 odsek 1 písm. a) alebo c), môže súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie rozhodnúť o ponechaní obvineného na slobode alebo o jeho prepustení na slobodu aj vtedy, ak obvinený zložil peňažnú záruku a súd alebo sudca pre prípravné konanie ju príjme. Obvinenému vždy uloží povinnosť oznámiť policajtovi, vyšetrovateľovi, prokurátorovi alebo súdu zmenu miesta pobytu. Ak je obvinený stíhaný pre obzvlášť závažný zločin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody na doživotie, peňažnú záruku nemožno prijať. So súhlasom obvineného môže peňažnú záruku zložiť aj iná osoba, ale pred jej prijatím musí byť oboznámená s podstatou obvinenia a so skutočnosťami, v ktorých sa nachádza dôvod väzby.
Na dôvody pre ktoré peňažná záruka môže pripadnúť štátu (odsek 3), musí sa obvinený a osoba, ktorá peňažnú záruku zložila vopred upozorniť.
             (2) S prihliadnutím na osobu a majetkové pomery obvineného alebo toho, kto za neho zloženie peňažnej záruky ponúka, na povahu spáchaného činu a výšku spôsobenej škody rozhodne súd a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie 
     a) o výške peňažnej záruky a spôsobe jej zloženia. Súčasne môže obvinenému uložiť splnenie primeraných povinností a dodržanie obmedzení (§ 82).
     b) že ponuku peňažnej záruku neprijíma.
              (3) Súd a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie rozhodne, že peňažná záruka pripadá štátu, ak obvinený:
a)	ujde, skrýva sa alebo neoznámi zmenu svojho pobytu a znemožní tak doručenie predvolania alebo inej písomnosti policajta, prokurátora alebo súdu,
b)	zavinene sa nedostaví na predvolanie na úkon trestného konania, ktorého vykonanie je bez jeho prítomnosti vylúčené,
c)	pokračuje v trestnej činnosti alebo sa pokúsi dokonať trestný čin, ktorý prv nedokonal alebo ktorý pripravoval alebo ktorým hrozil,
d)	nesplní povinnosti alebo nedodrží obmedzenia, ktoré mu uložil súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie, alebo
e)	sa vyhýba výkonu uloženého trestu odňatia slobody alebo peňažného trestu alebo výkonu náhradného trestu odňatia slobody za peňažný trest.
(4) Ak nastane niektorá z okolností uvedená v odseku 3, môže súd a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora vziať obvineného do väzby, ak v dôsledku peňažnej záruky bol ponechaný na slobode. Ak bol z väzby prepustený, nariadi predseda senátu alebo v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie dodanie obvineného na ďalší výkon väzby.          
            (5) Peňažnú záruku zruší alebo zmení jej výšku na návrh prokurátora alebo na návrh obvineného alebo osoby, ktorá ju zložila, alebo aj bez návrhu súd a v prípravnom  konaní sudca pre prípravné konanie, ktorý o jej prijatí rozhodol, ak pominuli alebo sa zmenili dôvody, ktoré k jej prijatiu viedli. Ak bol obvinený právoplatne odsúdený na trest odňatia slobody alebo peňažný trest alebo trest povinnej práce, môže súd rozhodnúť, že peňažná záruka trvá do dňa, keď odsúdený nastúpi výkon trestu odňatia slobody alebo zaplatí peňažný trest alebo vykoná trest povinnej práce alebo uhradí náklady trestného konania. Obvinený, ktorý bol právoplatne odsúdený na peňažný trest, môže tiež požiadať, aby sa záruka, ktorú zložil, použila na zaplatenie peňažného trestu alebo uspokojenie priznaného nároku na náhradu škody.

§ 80
Primerané povinnosti a obmedzenia

(1) Ak sudca pre prípravné konanie alebo súd rozhodol podľa § 78 alebo 79, že sa obvinený ponecháva na slobode alebo že sa z väzby prepúšťa na slobodu, na posilnenie účelu, ktorý by sa inak dosiahol väzbou, môže na orgán rozhodujúci o väzbe zároveň uložiť jedno alebo i viac primeraných obmedzení alebo povinností, najmä:
a)	zákaz vycestovania do zahraničia, 
b)	zákaz vykonávať činnosť, pri ktorej došlo k spáchaniu trestného činu,
c)	zákaz návštev určených miest,
d)	povinnosť odovzdať legálne držanú zbraň,
e)	povinnosť informovať o každej zmene pobytu,
f)	zákaz vzďaľovať sa z miesta bydliska, s výnimkou vymedzených podmienok,
g)	povinnosť pravidelne sa dostaviť na úrad určený súdom,
h)	zákaz vedenia motorového vozidla a odovzdanie príslušných dokladov,
i)	zákaz styku s určitými osobami alebo zákaz priblížiť sa k určitej osobe na vzdialenosť menšiu ako 10 metrov alebo
j)	povinnosť zložiť peňažné prostriedky, za účelom zabezpečenia nároku poškodeného na náhradu škody.
 (2) Ak obvinený poruší obmedzenia uvedené v odseku 1, rozhodne v prípravnom konaní o jeho vzatí do väzby na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie a v konaní pred súdom na návrh vyššieho súdneho úradníka alebo probačného úradníka alebo aj bez takého návrhu súd.
	(3) Obmedzenia zruší alebo zmení na návrh prokurátora, obvineného, vyššieho súdneho úradníka, probačného úradníka alebo v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie a v konaní pred súdom, aj bez takého návrhu súd.
	(4) Plnenie a kontrolu uložených obmedzení vykonáva súdom určený vyšší súdny úradník alebo probačný úradník.  

§ 81
Sťažnosť proti rozhodnutiu o väzbe

(1) Proti rozhodnutiu o väzbe, s výnimkou predĺženia jej lehoty, je prípustná sťažnosť, ak  zákon neustanovuje inak.
         (2) Proti uzneseniu o nevzatí do väzby môže prokurátor podať sťažnosť ihneď po vyhlásení uznesenia.
          (3) Odkladný účinok má iba sťažnosť prokurátora proti rozhodnutiu o prepustení obvineného z väzby (§ 75) a sťažnosť strán proti rozhodnutiu o pripadnutí peňažnej záruky štátu (§ 79). Ak však bol prokurátor prítomný pri vyhlásení takého rozhodnutia, má jeho sťažnosť odkladný účinok iba vtedy, ak bola podaná ihneď po vyhlásení rozhodnutia; ak ide o prepustenie z väzby po vyhlásení oslobodzujúceho rozsudku má sťažnosť prokurátora odkladný účinok len vtedy, ak prokurátor súčasne podal aj odvolanie proti rozsudku.

§ 82
Obmedzenie obvineného vo výkone trestu odňatia slobody

          (1) Ak sa vedie trestné stíhanie proti obvinenému vo  výkone trestu odňatia slobody a ak je daný niektorý z dôvodov väzby podľa (§ 69 ods. 1 až 3), rozhodne o dôvodoch, obsahu a trvaní nevyhnutných obmedzení, ktoré sa proti nemu uplatnia súd a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie.
            (2) Uložené obmedzenia nesmú byť závažnejšie ako tie, ktorým by bol inak obvinený podrobený vo väzbe. 
             (3) Na konanie o obmedzeniach a o ich trvaní sa použijú primerane ustanovenia § 74 až 76 a § 79.

T r e t í  o d d i e l

Zadržanie

§ 83
Zadržanie a obmedzenie osobnej slobody podozrivej osoby

(1) Osobu podozrivú zo spáchania trestného činu môže, ak je niektorý z dôvodov väzby (§ 69 ods. 1 až 3), policajt zadržať, aj keď proti nej doteraz nebolo vznesené obvinenie. Na zadržanie treba predchádzajúci súhlas prokurátora. Bez takéhoto súhlasu možno zadržanie vykonať, len ak vec nepripúšťa odklad a súhlas vopred nemožno dosiahnuť, najmä ak bola taká osoba pristihnutá pri trestnom čine alebo zastihnutá na úteku.
(2) Osobnú slobodu osoby, ktorá bola pristihnutá pri trestnom čine alebo bezprostredne po ňom, smie obmedziť ktokoľvek, ak je to potrebné na zistenie jej totožnosti,  na zabránenie úteku alebo na zaistenie dôkazov. Je však povinný takúto osobu odovzdať ihneď policajnému útvaru; príslušníka ozbrojených síl môže odovzdať aj najbližšiemu útvaru ozbrojených síl alebo správcovi posádky. Ak takú osobu nemožno ihneď odovzdať, treba niektorému z uvedených orgánov obmedzenie osobnej slobody bez odkladu oznámiť. Ak takej osobe obmedzil osobnú slobodu alebo ju prevzal iný orgán, je povinný ju ihneď odovzdať policajnému útvaru.
(3) Policajt, ktorý zadržanie vykonal alebo ktorému bola podľa odseku 2 odovzdaná osoba pristihnutá pri trestnom čine, vykonané zadržanie bez odkladu oznámi prokurátorovi a spíše o ňom bez odkladu zápisnicu, v ktorej označí miesto, čas prevzatia takejto osoby a bližšie okolnosti zadržania, ako aj jeho podstatné dôvody, a uvedie osobné údaje zadržanej osoby. Odpis zápisnice doručí bez odkladu prokurátorovi.
(4) Policajt, ktorý zadržanie vykonal alebo ktorému bola podľa odseku 2 odovzdaná osoba pristihnutá pri trestnom čine, takú osobu bez odkladu oboznámi s dôvodmi zadržania a vyslúchne ju; v prípade, že bude podozrenie rozptýlené alebo dôvody zadržania z inej príčiny odpadnú, prepustí ju ihneď na slobodu. Ak zadržanú osobu neprepustí na slobodu, vznesie jej obvinenie  a vypočuje ju. Po jej výsluchu odovzdá spis prokurátorovi, aby tento mohol prípadne podať návrh na vzatie do väzby. Policajt alebo prokurátor postupujú pri tom bez odkladu tak, aby zadržanú osobu bolo možné odovzdať súdu   najneskôr do 48 hodín od jej zadržania alebo obmedzenia osobnej slobody podľa odseku 2; inak musí byť prepustená na slobodu. 
(5) Na ustanovenie § 33, § 117, § 118, § 119, § 120 a § 122 treba primerane dbať aj vtedy, ak je zadržaná osoba vyslúchaná v čase, keď jej ešte nebolo vznesené obvinenie. 
(6) Zadržaná osoba má právo zvoliť si obhajcu a radiť sa s ním už v priebehu zadržania; má právo požadovať, aby  obhajca bol prítomný pri jej výsluchu podľa odseku 4, ibaže je obhajca v lehote tam uvedenej nedosiahnuteľný.

§ 84
Zadržanie obvineného alebo svedka policajným orgánom

	(1) Ak je tu niektorý z dôvodov väzby (§ 69 ods. 1 až 3) a pre neodkladnosť veci nemožno rozhodnutie o väzbe vopred zadovážiť, môže policajt obvineného zadržať predbežne sám. Zadržaného obvineného policajt neodkladne oboznámi s dôvodmi zadržania a vypočuje ho. Je však povinný vykonané zadržanie prokurátorovi neodkladne ohlásiť a odovzdať mu odpis zápisnice, ktorú spísal pri zadržaní, ako aj ďalší spis, ktorý prokurátor potrebuje, aby mohol  prípadne podať návrh na vzatie do väzby. Návrh sa musí podať tak, aby obvinený mohol byť najneskôr do 48 hodín od zadržania odovzdaný súdu, inak musí byť prepustený na slobodu. 
             (2) Ak je potrebné zadržať osobu podľa odseku 1 alebo § 83, možno v jej prenasledovaní pokračovať i na území iného štátu, po jeho predchádzajúcom informovaní, ktoré zabezpečuje prezident Policajného zboru, pokiaľ vyhlásená medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná, neustanovuje iný postup.
	(3) Svedok, ktorý sa napriek riadnemu predvolaniu na súdne konanie bez ospravedlnenia nedostavil, môže byť na tento účel zadržaný a predvedený orgánom policajného zboru alebo vojenskej polície na príkaz predsedu senátu. Tento príkaz musí byť odôvodnený. Zadržanie môže trvať najviac päť dní.

§ 85
Rozhodnutie o zadržanej osobe

(1)	Ak prokurátor nenariadil prepustenie zadržanej osoby na podklade materiálov, ktoré boli predložené, prípadne po jej opätovnom výsluchu, je povinný ju odovzdať v lehote 48 hodín od zadržania alebo prevzatia sudcovi pre prípravné konanie s návrhom na jej vzatie do väzby. K návrhu pripojí doposiaľ získaný dôkazný materiál.
              (2) Sudca pre prípravné konanie je povinný vyslúchnuť zadržanú osobu (odsek 1) a do 48 hodín  a pri obzvlášť závažných zločinoch do 72 hodín od doručenia návrhu prokurátora ju prepustiť na slobodu, ak rozhodne o nevzatí do väzby alebo rozhodnúť, že ju berie do väzby. O čase a mieste konania výsluchu upovedomí neodkladne vhodným spôsobom zvoleného alebo ustanoveného obhajcu, pokiaľ je dosiahnuteľný a o jeho účasť zadržaná osoba požiadala, a prokurátora. Obhajca a prokurátor sa môžu výsluchu zúčastniť a klásť zadržanej osobe otázky, ale až vtedy, keď im na to sudca pre prípravné konanie udelí slovo.  Prekročenie doby 48 hodín a pri obzvlášť závažných zločinoch 72 hodín od doručenia návrhu prokurátora na vzatie do väzby je vždy dôvodom rozhodnutia o prepustení obvineného na slobodu.

Š t v r t ý   o d d i e l

Vydanie, odňatie a prevzatie veci

§ 86
Povinnosť na vydanie veci

         	(1) Kto má pri sebe vec dôležitú pre trestné konanie, je povinný ju na vyzvanie predložiť policajtovi, prokurátorovi alebo súdu; ak ju treba pre účely trestného konania zaistiť, je povinný vec na vyzvanie týmto orgánom vydať. Pri vyzvaní ho treba upozorniť na to, že ak nevyhovie výzve, môže mu byť vec odňatá, ako aj na iné následky nevyhovenia (§ 68).
        	(2) Povinnosť podľa odseku 1 sa  nevzťahuje na listinu, ktorej obsah sa týka okolnosti, o ktorej platí zákaz výsluchu, okrem prípadu, že došlo k oslobodeniu  od povinnosti zachovať vec v tajnosti alebo k oslobodeniu od povinnosti mlčanlivosti (§ 154).
(3) Vyzvať na vydanie veci je oprávnený predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor alebo policajt.

§ 87
Odňatie veci

 	(1) Ak nebude vec dôležitá pre trestné konanie na vyzvanie vydaná tým, kto ju má pri sebe, môže mu byť na príkaz predsedu senátu alebo sudcu a v prípravnom konaní na príkaz prokurátora alebo policajta odňatá. Policajt  potrebuje na vydanie takého príkazu predchádzajúci súhlas prokurátora.
(2) Ak nevykoná orgán, ktorý príkaz na odňatie veci vydal, odňatie veci sám, vykoná ho na podklade príkazu  policajt.
            (3) Bez predchádzajúceho súhlasu uvedeného v odseku 1 môže policajt vydať príkaz len vtedy, ak predchádzajúci súhlas nemožno dosiahnuť a vec nepripúšťa odklad.
   	(4) K odňatiu veci sa podľa možnosti priberie nezúčastnená osoba (§ 29).

§ 88
Prevzatie zaistenej veci

                 Ak treba vec, ktorá bola zaistená podľa osobitného zákona, zaistiť na účely trestného konania, prevezme ju prokurátor alebo policajt.

§ 89
Spoločné ustanovenia o vydaní veci, odňatí veci a prevzatí zaistenej veci

(1)	Zápisnica o vydaní veci, odňatí veci alebo  prevzatí zaistenej veci musí obsahovať aj dostatočne presný opis vydanej veci, odňatej veci alebo prevzatej veci, ktorý umožní určiť jej totožnosť.
(2)	Osobe, ktorá vec vydala alebo ktorej bola vec odňatá alebo od ktorej bola vec prevzatá,  vydá orgán, ktorý úkon vykonal, ihneď písomné potvrdenie o prevzatí veci alebo odpis zápisnice. Osobu, ktorej vec bola zaistená, o tom písomne vyrozumie orgán, ktorý vec prevzal.

§ 90
Úschova vydaných, odňatých a prevzatých vecí

Ak súd a v prípravnom  konaní prokurátor alebo policajt nemôže sám zabezpečiť úschovu vydaných, odňatých alebo prevzatých vecí (§ 86 až § 88), zabezpečí ju prostredníctvom iného štátneho orgánu alebo právnickej  osoby alebo fyzickej osoby, ktorá vykonáva v takomto odbore podnikateľskú činnosť.

§ 91
Zaistenie peňazí na účte v banke

(1) Ak nasvedčujú zistené skutočnosti tomu, že peniaze na účte v banke alebo v pobočke zahraničnej banky sú určené na spáchanie trestného činu alebo na jeho spáchanie boli použité alebo sú výnosom z trestnej činnosti môže predseda senátu a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie dať príkaz, aby peniaze boli zaistené priamo na účte. 
(2) Ak vec nepripúšťa odklad, môže vydať príkaz podľa odseku 1 prokurátor. Prokurátor je v tomto prípade povinný príkaz predložiť sudcovi pre prípravné konanie, ktorý s takýmto príkazom vysloví súhlas alebo ho zruší.
(3) Príkaz podľa odseku 1  musí byť vydaný písomne a musí byť odôvodnený. Vždy sa v ňom uvedie i suma v príslušnej mene, na ktorú sa zaistenie vzťahuje. V príkaze podľa odseku 1, ak nerozhodne predseda senátu a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie inak, sa zakážu akékoľvek dispozície so zaistenými peniazmi až do výšky zaistenia. 
           (4)  Ak zaistenie peňazí na účte v banke alebo v pobočke zahraničnej banky na účely trestného konania už nie je potrebné, zaistenie sa zruší. Ak nie je potrebné v ustanovenej výške, zaistenie sa obmedzí. O zrušení a obmedzení zaistenia rozhodne príkazom predseda senátu a v prípravnom  konaní na prokurátor.
           (5) Príkaz podľa odseku 1 sa vždy doručí príslušnej banke alebo pobočke zahraničnej banky. Vlastníkovi účtu sa doručí len vtedy, ak tak rozhodne predseda senátu a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie.
           (6)  Ak v trestnom konaní je potrebné zaistiť peniaze na účte v banke alebo pobočke zahraničnej banky na zabezpečenie nároku poškodeného na náhradu škody, postupuje sa primerane podľa odsekov 1 až 5. 

§ 92
Zaistenie zaknihovaných cenných papierov

            (1) V prípade dôvodného podozrenia, že zaknihovaný cenný papier má súvislosť s trestným činom alebo ak je určený k spáchaniu trestného činu, môže predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie vydať príkaz na registráciu pozastavenia práva nakladať  s cenným papiermi.    
            (2)  Ak zaistenie zaknihovaných cenných papierov na účely trestného konania už nie je potrebné, vydá predseda senátu a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie bezodkladne príkaz na registráciu zrušenia pozastavenia práva nakladať s cennými papiermi. 
            (3)  Príkaz podľa odsekov 1 a 2 musí byť vydaný písomne a musí byť odôvodnený.
	
Vrátenie veci
§ 93

                (1) Ak vec, ktorá bola podľa § 86 vydaná, podľa § 87 odňatá alebo podľa § 88 prevzatá a na ďalšie konanie takéto opatrenie už nie je potrebné a ak neprichádza do úvahy prepadnutie veci alebo zhabanie veci, vec sa vráti tomu, kto  ju vydal alebo komu bola odňatá alebo u koho bola zaistená podľa osobitného zákona. Ak si na ňu  uplatňuje právo iná osoba, vydá sa tomu, právo koho na vec je nepochybné. Pri pochybnostiach sa vec ponechá v úschove (§ 90) alebo sa vec uloží do úschovy na súde a osoba, ktorá si na vec robí nárok, sa upozorní, aby ho uplatnila v konaní v občianskoprávnych veciach. Ak osoba, ktorá má na vec nepochybné právo, ju napriek výzve neprevezme, alebo osoba, ktorá si na vec robí nárok, si tento neuplatní v konaní o občianskoprávnych veciach v primeranej lehote, vec sa predá a suma za ňu utŕžená sa uloží do úschovy. Na možnosť takého postupu musí byť osoba upozornená. 
Na predaj sa primerane použijú predpisy o súdnom predaji hnuteľných vecí v rámci výkonu rozhodnutia v konaní o občianskoprávnych veciach. 
(2) Ak je nebezpečenstvo, že sa vec, ktorá nemohla byť vrátená alebo vydaná podľa odseku 1 skazí, predá sa a suma za ňu utŕžená sa uloží do úschovy. Na predaj sa použijú primerane predpisy o súdnom predaji zexekvovaných hnuteľných vecí.
(3) Rozhodnutia podľa odsekov 1 a 2 robí predseda senátu alebo sudca a  v prípravnom  konaní prokurátor alebo policajt. Proti rozhodnutiu o vrátení a vydaní veci, ako aj o uložení do úschovy je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 94

(1) Ak obvinený vydal alebo mu bola odňatá vec, ktorú získal alebo pravdepodobne získal trestným činom, a buď nie je známe, komu vec patrí, alebo nie je známy pobyt poškodeného, vyhlási sa verejne opis veci. Vyhlásenie sa urobí spôsobom na vypátranie poškodeného najúčelnejším, a to spolu s vyzvou, aby sa poškodený prihlásil do šiestich mesiacov od vyhlásenia. Primerane sa postupuje aj pri prevzatej zaistenej veci.
(2) Ak uplatnil v lehote uvedenej v odseku 1 nárok na vec niekto iný ako obvinený, postupuje sa podľa § 93 ods. 1. Ak nárok na vec neuplatnil nikto iný, vydá sa vec, alebo ak bola medzitým pre nebezpečenstvo skazy už predaná, suma za ňu utŕžená obvinenému na jeho žiadosť, pokiaľ nejde o vec, ktorú získal trestným činom. Ak ide o takú vec alebo ak nepožiadal obvinený o vrátenie veci, vec sa odovzdá orgánu príslušnému podľa osobitných predpisov, ktorý vykoná jej realizáciu. Tým nie je dotknuté právo vlastníka žiadať vydanie sumy utŕženej za vec.
(3) Ak ide o bezcennú vec, možno ju zničiť, a ak ide o vec nepatrnej ceny, možno ju odovzdať orgánu príslušnému podľa osobitných predpisov na realizáciu, a to v oboch prípadoch i bez predchádzajúceho vyhlásenia opisu.
(4) Opatrenia a rozhodnutia uvedené v odsekoch 1 až 3 robí predseda senátu  a v prípravnom  konaní prokurátor alebo policajt. 
(5) Proti uzneseniu o vydaní veci, odovzdaní veci orgánu príslušnému podľa osobitných predpisov na realizáciu alebo o zničení veci je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

P i a t  y  o d d i e l

Domová a osobná prehliadka, prehliadka iných priestorov a pozemkov, vstup do obydlia, iných priestorov a na pozemky

§ 95
Dôvody domovej prehliadky a osobnej prehliadky a prehliadky iných priestorov a pozemkov

(1)	Domovú prehliadku možno vykonať, ak je dôvodné podozrenie, že v byte alebo v inom priestore slúžiacom na bývanie alebo v priestoroch k nim patriacim (ďalej len ,,obydlie“) je vec dôležitá pre trestné konanie alebo že sa tam skrýva osoba podozrivá z trestného činu  alebo je potrebné vykonať zaistenie hnuteľných vecí na uspokojenie nároku poškodeného na náhradu škody. 
(2) Z dôvodov uvedených v odseku 1 možno vykonať aj prehliadku priestorov neslúžiacich na bývanie (ďalej len „iné priestory“) a pozemkov, ktoré nie sú verejne prístupné.
(3)  Osobnú  prehliadku možno vykonať, ak je dôvodné podozrenie, že niekto má pri sebe vec dôležitú pre trestné konanie. 
       (4) U zadržanej osoby a u osoby, ktorá bola zatknutá alebo ktorá sa berie do väzby, možno vykonať osobnú prehliadku aj vtedy, ak je tu podozrenie, že má pri sebe zbraň alebo inú vec, ktorou by mohla ohroziť život alebo zdravie vlastné alebo cudzie. 

§ 96
Príkaz na domovú prehliadku

(1) Nariadiť domovú prehliadku je oprávnený predseda senátu a pred začatím trestného stíhania alebo v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie. V neodkladných prípadoch tak môže namiesto príslušného predsedu senátu a v prípravnom konaní sudcu pre prípravné konanie (§ 10 ods. 3) urobiť predseda senátu a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie, v  obvode ktorého sa má prehliadka vykonať. Príkaz na domovú prehliadku musí byť vydaný písomne a musí byť odôvodnený. Doručí sa vlastníkovi alebo užívateľovi obydlia alebo jeho zamestnancovi pri prehliadke, a ak to nie je možné, najneskôr do 24 hodín po odpadnutí prekážky, ktorá bránila doručeniu.
(2) Domovú prehliadku vykoná orgán, ktorý ju nariadil, alebo na jeho príkaz policajt. 

§ 97
Príkaz na prehliadku iných priestorov a pozemkov

                (1) Prehliadku iných priestorov alebo pozemkov je oprávnený  nariadiť sudca alebo predseda senátu, v prípravnom  konaní prokurátor alebo policajt. Policajt na to potrebuje predchádzajúci súhlas prokurátora. Príkaz musí byť vydaný písomne a musí byť odôvodnený. Doručí sa vlastníkovi alebo užívateľovi priestorov alebo pozemku alebo jeho zamestnancovi pri prehliadke, a ak to nie je možné, neodkladne po odpadnutí prekážky, ktorá bránila doručeniu.
                (2) Prehliadku iných priestorov alebo pozemkov vykoná orgán, ktorý ju nariadil, alebo na jeho príkaz policajt. 
                (3) Bez príkazu alebo súhlasu uvedeného v odseku 1 môže policajt vykonať prehliadku iných priestorov alebo pozemkov len vtedy, ak príkaz alebo súhlas nemožno dosiahnuť vopred a vec neznesie odklad, alebo ak ide o osobu pristihnutú pri čine, alebo o osobu, na ktorú bol vydaný príkaz na zatknutie alebo prenasledovanú osobu, ktorá sa ukrýva v týchto priestoroch. O vykonaní tohto úkonu musí však neodkladne upovedomiť orgán, ktorý je oprávnený vydať príkaz alebo súhlas uvedený v odseku 1.

§ 98
Príkaz na osobnú prehliadku

                (1) Osobnú prehliadku je oprávnený nariadiť predseda senátu a v prípravnom  konaní prokurátor alebo s jeho súhlasom policajt.
                (2) Ak osobnú prehliadku nevykoná orgán, ktorý ju nariadil, vykoná ju na jeho príkaz policajt.
                (3) Osobnú prehliadku vykonáva vždy osoba rovnakého pohlavia.
                (4) Bez príkazu alebo súhlasu uvedeného v odseku 1 môže policajt vykonať osobnú prehliadku len vtedy, ak príkaz alebo súhlas nemožno vopred dosiahnuť a vec neznesie odklad alebo ak ide o osobu pristihnutú pri čine alebo o osobu, na ktorú bol vydaný príkaz na zatknutie. Bez príkazu alebo súhlasu možno tiež vykonať osobnú prehliadku v prípadoch uvedených v § 95 ods. 4. O vykonaní takéhoto úkonu musí však neodkladne upovedomiť orgán, ktorý je oprávnený vydať príkaz alebo súhlas podľa odseku 1.

§ 99
Vstup do obydlia, iných priestorov a na pozemok

(1) Policajt môže vstúpiť do obydlia, iných priestorov alebo na pozemok len vtedy, ak vec neznesie odklad a vstup je nevyhnutný na ochranu života alebo zdravia osôb alebo na ochranu štátu, udržanie verejného poriadku,  ochranu majetku, alebo ochranu práv a slobôd iných a na vymedzených územiach aj v záujme ochrany prírody, najmä ak ide o obydlie alebo iné priestory alebo pozemok osoby pristihnutej pri čine.
(2) Rovnako môže na miesta uvedené v odseku 1 vstúpiť v prípade, ak bol vydaný príkaz na zatknutie alebo príkaz na dodanie do výkonu trestu odňatia slobody osoby, ktorá sa tam zdržuje, alebo ak treba predviesť obvineného, ktorý sa tam zdržuje. 
(3) Po vstupe na miesta uvedené v odseku 1 možno vykonať iba také úkony, ktoré neznesú odklad, alebo úkony na predvedenie osoby.

§ 100
Predchádzajúca výzva
     
(1) Domovú prehliadku alebo osobnú prehliadku  alebo prehliadku iných priestorov alebo pozemkov možno vykonať len po predchádzajúcej výzve toho, u koho alebo na kom sa má taký úkon vykonať, a to len vtedy, ak sa výzvou nedosiahlo dobrovoľné vydanie hľadanej veci alebo odstránenie iného dôvodu, ktorý viedol k tomuto úkonu.
(2) Postup podľa odseku 1 sa nevyžaduje, ak tomu bráni závažná prekážka a vec  neznesie odklad. 

Výkon prehliadky a vstupu do obydlia, iných priestorov a na pozemky
§ 101

(1) Orgán vykonávajúci domovú prehliadku alebo prehliadku iných priestorov alebo pozemku je povinný umožniť osobe, u ktorej sa taký úkon vykonáva, alebo niektorému dospelému členovi jej domácnosti alebo v prípade prehliadky iných priestorov  aj jej zamestnancovi účasť pri prehliadke. O práve účasti pri prehliadke je povinný tieto osoby poučiť.
(2) K výkonu domovej a osobnej prehliadky treba pribrať nezúčastnenú osobu (§ 29). Orgán vykonávajúci prehliadku preukáže svoje  oprávnenie.
(3) Účasť osôb uvedených v odseku 1 pri domovej prehliadke alebo prehliadke iných priestorov alebo pozemku možno odoprieť a osobu uvedenú v odseku 2 nepribrať, ak okolnosti prípadu odôvodňujú predpoklad, že by mohlo prísť k ohrozeniu jej života alebo zdravia.
(4) V zápisnici o prehliadke treba tiež uviesť, či boli dodržané ustanovenia o predchádzajúcej výzve,  prípadne označiť dôvody, prečo neboli dodržané. Ak pri prehliadke došlo k vydaniu alebo odňatiu veci, treba pojať do zápisnice aj údaje uvedené v § 89.
(5) Osobe, u ktorej bola prehliadka vykonaná, vydá orgán, ktorý taký úkon vykonal, hneď, a ak to nie je možné, najneskôr do 24 hodín po vykonaní prehliadky alebo odpadnutí prekážky, ktorá bránila splneniu tejto povinnosti, písomné potvrdenie o výsledku úkonu, ako aj o prevzatí vecí, ktoré boli pritom vydané alebo odňaté, alebo odpis zápisnice.
(6) Pri vstupe do obydlia, iných priestorov a na pozemky sa použijú primerane ustanovenia odseku 1 až 5.

§ 102

(1) Osoba, u ktorej sa má vykonať domová prehliadka, prehliadka iných priestorov a pozemku, osobná prehliadka, prehliadaka tela a iné podobné úkony alebo vstup do obydlia, je povinná tieto úkony strpieť.
(2) Ak osoba, voči ktorej smeruje úkon uvedený v odseku 1 alebo iná osoba neumožní vykonanie takého úkonu, sú orgány vykonávajúce úkon oprávnené po predchádzajúcej márnej výzve prekonať odpor takej osoby alebo ňou vytvorenú prekážku. O tom urobia záznam do zápisnice (§ 101 ods. 4 ).

§ 103
               Vykonávanie dôkazu v byte, obydlí,  v iných priestoroch a na pozemku

               Ustanovenia § 96, 97, 98, 101 a 102 sa použijú aj vtedy, ak na miestach uvedených v týchto ustanoveniach treba vykonať ohliadku miesta, rekonštrukciu, rekogníciu, previerku výpovede na mieste činu alebo vyšetrovací pokus alebo iný úkon, ak z povahy takého úkonu vyplýva, že ho nemožno vykonať na inom mieste a ten, u koho sa má taký úkon vykonať, naň nedal súhlas.

Š i e s t y   o d d i e l

Zadržanie a otvorenie zásielok

§ 104
Zadržanie zásielok

(1) Ak je na objasnenie skutočností závažných pre trestné konanie nevyhnutné zistiť obsah nedoručených telegramov, listov alebo iných zásielok, ktoré pochádzajú od obvineného alebo sú jemu určené, nariadi predseda senátu a v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie, aby mu ich pošta  alebo organizácia vykonávajúca ich prepravu vydali. 
(2) V trestnom konaní o trestných činoch podľa ôsmej hlavy osobitnej časti Trestného zákona, obzvlášť závažných zločinoch, korupcii,  trestnom čine zneužívania právomoci verejného činiteľa a trestnom čine legalizácie príjmu z trestnej činnosti môže predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie nariadiť, aby mu pošta alebo organizácia vykonávajúca dopravu zásielok vydala zásielku,  pri ktorej je dôvodné podozrenie, že ňou bol spáchaný taký trestný čin alebo s takým trestným činom súvisí, ak je na objasnenie skutočností závažných pre trestné konanie nevyhnutné  zistiť jej obsah.
(3) Bez nariadenia uvedeného v odseku 1 alebo 2 možno prepravu zásielky zadržať na príkaz prokurátora alebo policajta, ale len vtedy, ak nemožno toto nariadenie vopred zadovážiť a vec nepripúšťa odklad. Ak v takom prípade nedôjde pošte alebo organizácii vykonávajúcej prepravu zásielok do sedemdesiatdva hodín nariadenie predsedu senátu a v prípravnom  konaní sudcu pre prípravné konanie, aby sa mu zásielky vydali, nesmie pošta alebo organizácia prepravu zásielok ďalej zdržiavať.
(4) Nariadenie na vydanie zásielok podľa odsekov 1 alebo 2 musí byť vydané písomne a vždy sa doručí pošte alebo organizácii vykonávajúcej ich prepravu. Nariadenie na vydanie zásielok podľa odseku 2 musí byť odôvodnené.                                                 

§ 105
Otvorenie zásielok

(1) Zásielku vydanú podľa § 104 ods. 1 alebo 2  smie otvoriť len predseda senátu a v prípravnom  konaní prokurátor alebo policajt s predchádzajúcim súhlasom  sudcu  pre prípravné konanie.
(2) Otvorená zásielka so záznamom o jej otvorení sa odovzdá adresátovi, a ak nie je jeho pobyt známy, niektorej z jeho blízkych osôb; inak sa zásielka vráti odosielateľovi. Ak je však zásielka vecou dôležitou pre trestné konanie alebo je obava, že by jej odovzdaním alebo vrátením mohlo dôjsť k zmareniu alebo podstatnému sťaženiu trestného konania, pripojí sa zásielka k spisu, ak to jej rozmery a charakter umožňujú; inak sa uloží do úschovy. Ak je to vhodné, oznámi sa adresátovi obsah zásielky. Ak nie je jeho pobyt známy a ak tomu nebránia iné prekážky, oznámi sa  niektorej z jeho blízkych osôb alebo sa zničí (§ 94 ods. 3).
(3)  Ak je však obsahom zásielky vec uvedená v § 106, naloží sa s ňou podľa osobitných predpisov.
(4) Zásielka, ktorej otvorenie sa neuznalo za potrebné sa ihneď odovzdá adresátovi alebo sa vráti pošte alebo organizácii, ktorá ju vydala.

§ 106
Zámena obsahu zásielok

(1) Za účelom zistenia osôb, ktoré majú účasť na nakladaní so zásielkou obsahujúcou omamné látky, psychotropné látky, jedy, prekurzory, jadrový alebo iný obdobný rádioaktívny materiál, alebo vysoko rizikovú chemickú látku, falšované alebo pozmenené peniaze a falšované alebo pozmenené cenné papiere, strelné alebo hromadne účinné zbrane, strelivo a výbušniny,  kultúrne pamiatky alebo iné veci, na nakladanie s ktorými je potrebné osobitné povolenie, prokurátor alebo s jeho súhlasom policajt môže nariadiť, aby bol obsah takej zásielky vydanej podľa § 104 ods. 1 alebo 2 zamenený za iný, a takto upravená zásielka bola daná na ďalšiu prepravu.
	(2)  Zámenu vykoná orgán poverený príslušným ministrom (ďalej len ,,príslušný orgán“), ktorým je 
a)	minister vnútra Slovenskej republiky (ďalej len „minister vnútra“), ak ide o Policajný zbor,
b)	minister spravodlivosti Slovenskej republiky (ďalej len „minister spravodlivosti“), ak ide o Zbor väzenskej a justičnej stráže,
c)	minister financií Slovenskej republiky, ak ide o colné orgány  a daňové orgány,
d)	minister obrany Slovenskej republiky, ak ide o Vojenskú políciu, 
e)	minister dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky, ak ide o Železničnú políciu.
Príslušný orgán o zámene spíše záznam, zabezpečí jeho založenie do spisu a zabezpečí úschovu zamenených vecí alebo materiálov (§ 90) alebo naloží s nimi podľa osobitných predpisov.
(3) Na nakladanie s vecami získanými zámenou obsahu zásielok sa primerane použijú ustanovenia § 104 a 105.

§ 107
Kontrolovaná dodávka

(1) Kontrolovanou dodávkou sa rozumie sledovanie pohybu zásielky od odosielateľa k adresátovi pri jej  dovoze, vývoze alebo prevoze, ak okolnosti prípadu odôvodňujú predpoklad, že zásielka bez príslušného povolenia obsahuje omamné látky, psychotropné látky, jedy, prekurzory, jadrový alebo iný obdobný rádioaktívny materiál, alebo vysoko rizikovú chemickú látku, falšované alebo pozmenené peniaze a falšované alebo pozmenené cenné papiere, strelné alebo hromadne účinné zbrane, strelivo a výbušniny, kultúrne pamiatky alebo iné veci, na nakladanie s ktorými je potrebné osobitné povolenie, za účelom zistenia osôb, ktoré majú účasť na nakladaní s touto zásielkou.
(2) Písomný príkaz na postup podľa odseku 1 vydáva prokurátor. 
(3) Sledovanie dodávky vykonáva Policajný zbor v súčinnosti s orgánmi colnej správy, ktoré sa musia o takom postupe vopred vyrozumieť. 
(4)  Bez príkazu podľa odseku 2 môže Policajný zbor začať sledovanie zásielky, ak vec neznesie odklad a príkaz nemožno vopred zadovážiť. O tomto úkone Policajný zbor bezodkladne vyrozumie prokurátora a postupuje ďalej podľa jeho pokynov.
(5) V priebehu sledovania zásielky môže Policajný zbor vykonávať nevyhnutné opatrenia na to, aby sa s vedomím a pod kontrolou orgánov colej správy dostala zásielka alebo veci ju nahradzujúce z územia Slovenskej republiky do cudziny alebo naopak, alebo z cudziny cez územie Slovenskej republiky do tretieho štátu.
(6) Sledovanie zásielky ukončí Policajný zbor na písomný príkaz prokurátora a ak je zrejmé, že disponovaním so zásielkou vzniká vážne nebezpečie ohrozenia života alebo zdravia, značnej škody na majetku, alebo ak hrozí vážne nebezpečie, že takúto zásielku nebude možné ďalej sledovať aj bez písomného príkazu. Podľa potreby súčasne s ukončením sledovania zásielky Policajný zbor vykoná úkon smerujúci proti ďalšiemu držaniu vecí, ktoré tvoria obsah zásielky; to neplatí, ak sledovaná zásielka prechádza štátnou hranicou a v rámci medzinárodnej spolupráce jej sledovanie prevezme príslušný orgán cudzieho štátu.

§ 108
Predstieraný prevod
	
(1)	Predstieraným prevodom sa rozumie predstieranie kúpy, predaja alebo iného spôsobu prevodu predmetu plnenia, na ktorého držanie sa vyžaduje osobitné povolenie, ktorého držanie je zakázané, ktorý pochádza z trestného činu alebo ktorý je určený na spáchanie trestného činu. Predstieraný prevod možno vykonať v trestnom konaní pre úmyselný trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky, korupciu, trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo pre iný úmyselný trestný čin, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva, ak možno dôvodne predpokladať, že ním budú zistené skutočnosti významné pre trestné konanie.
(2)	Príkaz na predstieraný prevod vydáva písomne pre začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní prokurátor.
(3)	Predstieraný prevod vykonáva príslušný orgán (§ 106 ods. 2). 
(4)	Príkaz na predstieraný prevod môže byť vydaný len na základe písomnej žiadosti policajta alebo príslušného orgánu. Žiadosť musí byť odôvodnená podozrením z konkrétnej trestnej činnosti a tiež údajmi o osobách a veciach, ktorých sa predstieraný prevod týka, ak sú tieto údaje známe.
(5) Bez príkazu podľa odseku 2 sa môže uskutočniť predstieraný prevod len vtedy, ak vec neznesie odklad a písomný príkaz nie je možné získať vopred; príslušný orgán je však povinný o príkaz bezodkladne požiadať. Ak nebude príkaz do 48 hodín vydaný, príslušný orgán je povinný predstieraný prevod skončiť a takto získané informácie nie je možné použiť a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.          
 	(6)  Ak sa má záznam vyhotovený pri predstieranom prevode použiť ako dôkaz, postupuje sa podľa § 111 ods. 6.
            (7) Pri postupe podľa odseku 1 možno v prípade potreby použiť vhodný prostriedok na zachytenie priebehu úkonu.

§ 109
Sledovanie osôb a vecí

           (1) Sledovaním osoby a veci (ďalej len ,,sledovanie“) sa rozumie získavanie informácií o pohybe a činnosti osoby alebo pohybe veci, ktoré sa vykonáva utajovaným spôsobom; sledovanie možno vykonať v trestnom konaní o úmyselnom trestnom čine, ak možno dôvodne predpokladať, že ním budú zistené skutočnosti významné pre trestné konanie.
            (2) Príkaz na sledovanie vydáva písomne pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní prokurátor.
(3) Sledovanie vykonáva príslušný orgán Policajného zboru. Ak sa pri sledovaní zistí, že obvinený komunikuje so svojim obhajcom, takto získané informácie nie je možné použiť na účely trestného konania a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť; to neplatí, ak ide o informácie, ktoré sa vzťahujú k veci, v ktorej obhajca nezastupuje obvineného.
             (4) Ak je nevyhnutne potrebné, aby sa sledovanie vykonalo v priestoroch neslúžiacich na bývanie alebo na pozemkoch, ktoré nie sú verejne prístupné (§ 95 ods. 2) alebo s využitím informačno-technických prostriedkov, a sledovanie nie je spojené so vstupom do obydlia príkaz na sledovanie vydáva pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora. Ak skutočnosti významné pre trestné konanie nie je možné získať pri vykonaní sledovania iným spôsobom; v príkaze sa uvedú priestory neslúžiace na bývanie alebo pozemky, ktoré nie sú verejne prístupné, v ktorých sa má vykonať sledovanie alebo druh informačno–technického prostriedku, ktorý sa má použiť. Ak vec neznesie odklad môže namiesto príslušného sudcu pre prípravné konanie vydať príkaz sudca pre prípravné konanie súdu, v ktorého obvode sa má vykonať sledovanie. Pri vstupe do priestorov neslúžiacich na bývanie alebo na pozemky, ktoré nie sú verejne prístupné, sa nesmú vykonať iné úkony ako tie, ktoré sú nevyhnutné na vykonanie sledovania.  
	(5)  Príkaz na sledovanie podľa odseku 2 môže byť vydaný len na základe písomnej žiadosti policajta alebo príslušného orgánu Policajného zboru. Žiadosť musí byť odôvodnená podozrením z konkrétnej trestnej činnosti a tiež údajmi o osobách a veciach, ktoré majú byť sledované, ak sú tieto údaje známe. V príkaze musí byť ustanovená doba, počas ktorej bude sledovanie vykonávané; táto doba môže byť najviac šesť mesiacov. Ten, kto vydal príkaz na sledovanie môže dobu sledovania písomne predĺžiť najviac na dobu ďalších 6 mesiacov, a to aj opakovane. Sledovanie však nesmie trvať dlhšie jako dvanásť mesiacov.	
	(6)  Príslušný orgán Policajného zboru je povinný sústavne skúmať trvanie dôvodov, ktoré viedli k vydaniu príkazu na sledovanie. Ak dôvody pominuli, sledovanie sa musí skončiť, a to aj pred uplynutím doby uvedenej v odseku 5. Túto skutočnosť bezodkladne písomne oznámi príslušný orgán Policajného zboru tomu, kto vydal príkaz na sledovanie.
	(7) Ak vec neznesie odklad a písomný príkaz nie je možné získať vopred, možno sledovanie začať aj bez príkazu, ak nejde o prípady uvedené v odseku 4. Príslušný orgán Policajného zboru je však povinný bezodkladne dodatočne požiadať o vydanie príkazu. Ak príkaz nebude do 12 hodín vydaný, musí sa sledovanie skončiť a takto získané informácie nie je možné použiť a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.
	(8) Ak sa má záznam vyhotovený pri sledovaní použiť ako dôkaz postupuje sa podľa § 111 ods. 6.
	(9) V inej trestnej veci, ako je tá, v ktorej bolo sledovanie vykonané, možno záznam ako dôkaz použiť len vtedy, ak sa súčasne aj v tejto veci vedie trestné konanie pre úmyselný trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky, korupciu, trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo pre iný úmyselný trestný čin, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva.
	(10)  Ak pri sledovaní neboli zistené skutočnosti dôležité pre trestné konanie, je treba vyhotovené záznamy predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.

§ 110
Vyhotovovanie obrazových alebo zvukových záznamov

(1) V trestnom konaní pre úmyselný trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky, korupciu, trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo pre iný úmyselný trestný čin, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva, možno vykonať vyhotovovanie obrazových, zvukových záznamov, ak možno dôvodne predpokladať, že ním budú zistené skutočnosti významné pre trestné konanie.
(2) Príkaz na vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov vydáva písomne pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora. Ak ide o vec, ktorá neznesie odklad a vyhotovovanie obrazových alebo zvukových záznamov nie je spojené so vstupom do bytu iného a  písomný príkaz sudcu pre prípravné konanie nie je možné získať vopred, môže pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní vydať príkaz prokurátor takýto príkaz musí najneskôr do 12 hodín od jeho vydania potvrdiť sudca pre prípravné konanie, inak stráca platnosť a takto získané informácie nie je možné na účely trestného konania použiť a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť. Vyhotovovanie obrazových alebo zvukových záznamov spojené s priamym vstupom do obydlia iného (§ 95 ods. 1) je neprípustné.
	(3)  Vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov vykonáva príslušný orgán Policajného zboru. Ak sa pri vyhotovovaní obrazových, zvukových alebo iných záznamov zistí, že obvinený komunikuje so svojim obhajcom, takto získané informácie nie je možné použiť na účely trestného konania a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.  
(4) Príkaz na vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov podľa odseku 2 môže byť vydaný len na základe písomnej žiadosti policajta alebo príslušného orgánu Policajného zboru a v konaní pred súdom prokurátora. Žiadosť musí byť odôvodnená podozrením z konkrétnej trestnej činnosti a tiež údajmi o osobách a veciach, ktorých sa vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov týka, ak sú tieto údaje známe. V príkaze musí byť ustanovená doba, počas ktorej bude vykonávané vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov; táto doba môže byť  najviac šesť mesiacov. Ten, kto vydal príkaz na vyhotovovanie obrazových alebo zvukových záznamov môže dobu písomne predĺžiť najviac na dobu ďalších šesť mesiacov, a to aj opakovane; celková dĺžka tejto lehoty nesmie prekročiť dvanásť mesiacov.
	(5) Príslušný orgán Policajného zboru je povinný sústavne skúmať trvanie dôvodov, ktoré viedli k vydaniu príkazu na vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov. Ak dôvody pominuli, musí sa vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov skončiť, a to aj pred uplynutím doby uvedenej v odseku 4. Túto skutočnosť bezodkladne písomne oznámi príslušný orgán Policajného zboru, kto vydal príkaz na vyhotovovanie obrazových, zvukových alebo iných záznamov.
	(6) Ak sa má obrazový, zvukový alebo iný záznam použiť ako dôkaz postupuje sa podľa § 111 ods. 6.
	(7) V inej trestnej veci, ako je tá, v ktorej boli vyhotovené obrazové, zvukové alebo iné záznamy, možno záznam ako dôkaz použiť len vtedy, ak sa súčasne aj v tejto veci vedie trestné konanie pre úmyselný trestný čin na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky, korupciu, trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo pre iný úmyselný trestný čin, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva.
	(8) Ak pri vyhotovovaní obrazových, zvukových alebo iných záznamov neboli zistené skutočnosti dôležité pre trestné konanie, je treba vyhotovené záznamy predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.

PIATA HLAVA

ZABEZPEČOVANIE INFORMÁCIÍ

Odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností
§ 111

(1) V trestnom konaní o obzvlášť závažnom zločine, korupcii, trestnom čine zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestnom čine legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo o inom úmyselnom trestnom čine, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva, možno vydať príkaz na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností, ak možno dôvodne predpokladať, že budú zistené skutočnosti významné pre trestné konanie. Ak sa pri odpočúvaní a zaznamenávaní telekomunikačných činností zistí, že obvinený komunikuje so svojim obhajcom, takto získané informácie nie je možné na účely trestného konania použiť a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť; to neplatí, ak ide o informácie, ktoré sa vzťahujú k veci, v ktorej obhajca nezastupuje obvineného.
(2) Príkaz na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností vydáva písomne pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora. Ak ide o vec, ktorá neznesie odklad a písomný príkaz sudcu, nie je možné získať vopred, môže pred začatím trestného stíhania takýto príkaz vydať v prípravnom konaní prokurátor, ak odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností nie je spojené so vstupom do bytu iného, ktorý však musí najneskôr do 12 hodín od jeho vydania potvrdiť sudca pre prípravné konanie, inak stráca platnosť a takto získané informácie nie je možné na účely trestného konania použiť a musia sa predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť. 
(3) Návrh a príkaz na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností sa musí vydať písomne a odôvodniť aj skutkovými okolnosťami, a to osobitne na každú účastnícku stanicu alebo zariadenie. V príkaze musí byť určená osoba, ktorej sa odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností týka, a doba, po ktorú sa bude odpočúvanie a záznam telekomunikačnej činnosti vykonávať. Doba odpočúvania a záznamu nesmie môže trvať najviac šesť mesiacov. Túto dobu môže v prípravnom  konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie predĺžiť vždy na ďalšie dva mesiace, a to aj opakovane. Odpočúvanie a záznam telekomunikačnej činnosti robí príslušný orgán Policajného zboru. Celkové trvanie tejto lehoty nesmie byť dlhšie jako dvanásť mesiacov.
(4) Príslušný orgán Policajného zboru je povinný sústavne skúmať trvanie dôvodov, ktoré viedli k vydaniu príkazu na odpočúvanie a záznam telekomunikačnej činnosti. Ak dôvody pominuli, odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností sa musí skončiť, a to aj pred uplynutím lehoty uvedenej v odseku 3. Túto skutočnosť bezodkladne písomne oznámi príslušný orgán Policajného zboru tomu, kto vydal príkaz na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností. 
(5) V trestnom konaní pre iný úmyselný trestný čin, ako je uvedený v odseku 1,  môže vydať príkaz na odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora, len so súhlasom užívateľa odpočúvaného alebo zaznamenávaného telekomunikačného zariadenia.
            (6) Ak sa má záznam telekomunikačných činností použiť ako dôkaz, treba k nemu pripojiť písomný záznam, ktorý vyhotoví príslušník Policajného zboru vykonávajúci odpočúvanie s uvedením údajov o mieste, čase a zákonnosti vykonávania odpočúvania. Do spisu sa zakladá doslovný prepis záznamu telekomunikačných činností, ktorý sa neutajuje, podpísaný príslušníkom Policajného zboru, ktorý ho vyhotovil. Záznam telekomunikačných činností sa môže použiť ako dôkaz až po ukončení odpočúvania a záznamu telekomunikačných činností.
            (7) V inej trestnej veci, ako je tá, v ktorej sa odpočúvanie a záznam telekomunikačných činností vykonal, možno záznam ako dôkaz použiť len vtedy, ak sa súčasne  aj v tejto veci vedie trestné konanie pre trestný čin uvedený v odseku 1.          
            (8) Ak sa pri odpočúvaní a zázname telekomunikačných činností nezistili skutočnosti významné pre trestné konanie, orgán činný v trestnom konaní alebo príslušný orgán Policajného zboru musí získané záznamy predpísaným spôsobom bezodkladne zničiť.     

§ 112

	(1) V trestnom konaní pre úmyselný trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky alebo pre iný úmyselný trestný čin, na ktorého konanie zaväzuje medzinárodná zmluva možno vydať príkaz na zistenie a oznámenie údajov o uskutočnenej telekomunikačnej činnosti, ktoré sú predmetom telekomunikačného tajomstva alebo na ktoré sa vzťahuje ochrana osobných a sprostredkovacích dát, ktoré sú potrebné na objasnenie skutočností dôležitých pre trestné konanie.
             (2) Príkaz na na zistenie a oznámenie údajov o uskutočnenej telekomunikačnej činnosti vydáva písomne pred začatím trestného stíhania alebo v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora, ktorý musí byť odôvdonený aj skutkovými okolnosťami.
            (3) Právnické osoby alebo fyzické osoby, ktoré vykonávajú telekomunikačné činnosti, oznámia predsedovi senátua v prípravnom konaní prokurátorovi alebo policajtovi údaje o uskutočnenej telekomunikačnej činnosti.
(4) Príkaz na zistenie údajov o telekomunikačných činnostiach musí byť vydaný písomne a musí byť odôvodnený aj skutkovými okolnosťami.

§ 113
Agent
                                                              
(1) Pri odhaľovaní, zisťovaní a usvedčovaní páchateľov obzvlášť závažných zločinov, korupcie,  trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa alebo trestného činu legalizácie príjmu z trestnej činnosti možno použiť agenta. Jeho použitie je prípustné len vtedy, ak odhaľovanie, zisťovanie a usvedčovanie páchateľov uvedených trestných činov by bolo iným spôsobom podstatne sťažené a získané poznatky odôvodňujú podozrenie, že bol spáchaný trestný čin alebo o úmysle spáchať takýto trestný čin.
(2) Neprípustnou činnosťou agenta je, ak sám iniciatívne 
a)	organizuje alebo navádza iného na spáchanie trestného činu,
b)	koná v úmysle, aby on alebo iný mal z trestného činu prospech alebo výhodu alebo iný mal pre to ujmu alebo
c)	podstrčí alebo podhodí inému nechcenú drogu, peniaze alebo inú vec ako dôkaz o trestnej činnosti tejto osoby.
(3) Agent koná pod dočasnou alebo trvalou legendou  alebo bez legendy. Legenda je súhrn krycích údajov o osobe agenta, najmä o jeho totožnosti, rodinnom stave, vzdelaní a zamestnaní. Ako krycie údaje nemožno použiť údaje, ktoré podľa osobitného predpisu nesmú byť krycím dokladom. 
(4) Ak je to na vytvorenie alebo zachovanie legendy nevyhnutné, možno za podmienok uvedených v osobitnom zákone vyhotoviť, zmeniť a používať krycie doklady.
(5) Príkaz na použitie agenta pred začatím trestného stíhania a v prípravnom konaní vydáva sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora, ktorý musí byť odôvodnený aj skutkovými okolosťami .
(6) Ak ide o vec, ktorá nestrpí odklad, môže prokurátor, ak použitie agenta nie je spojené so vstupom do obydlia iného, príkaz uvedený v odseku 5 dať pred začatím  trestného stíhania v prípravnom konaní. Takýto príkaz musí najneskôr do 48 hodín potvrdiť sudca pre prípravné konanie, inak stráca platnosť.
(7) Príkaz podľa odseku 5 a 6 musí byť písomný a musí byť v ňom určená doba, počas ktorej bude agent použitý. Doba použitia agenta nesmie trvať dlhšie ako 6 mesiacov. Túto dobu môže predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konaie predĺžiť vždy na dobu ďalších 2 mesiacov, a to aj opakovane. Nakladá sa s ňou ako s utajovanou skutočnosťou.
(8) Písomnosti týkajúce sa použitia agenta sa do spisu založia len vtedy, ak prokurátor v obžalobe navrhne vykonanie dôkazu skutočnosťami zistenými agentom.
(9) Agent môže pri použití svojej legendy so súhlasom oprávnenej osoby vstúpiť do bytu. Taký súhlas sa však nesmie získať na základe predstieraného práva vstupu.
(10) Pravá totožnosť agenta vystupujúceho pod legendou musí byť aj po skončení jeho použitia utajená. Prokurátorovi alebo sudcovi pre prípravné konanie, ktorí sú príslušní na rozhodnutie podľa odsekov 5 a 6, ako aj predsedovi senátu v konaní pred súdom, musí sa na ich žiadosť pravá totožnosť agenta oznámiť.
(11) O skutočnostiach dôležitých pre trestné konanie môže agenta v prípravnom konaní vyslúchnuť prokurátor pri primeranom použití ustanovenia § 129 ods. 3  tak, aby jeho totožnosť nemohla byť odhalená. Agent môže byť vyslúchaný na súde len pri primeranom použití ustanovení § 129 ods. 3, § 131 a § 253 ods. 4 tak, aby jeho totožnosť nemohla byť odhalená. Na súdne konanie sa agent predvoláva prostredníctvom Prezídia Policajného zboru. Doručenie predvolania agentovi zabezpečí príslušník Policajného zboru poverený prezidentom Policajného zboru.
(12) Skutočnosti týkajúce sa trestných činov nesúvisiacich s vecou, v ktorej bol agent použitý, môžu sa v inom konaní použiť ako dôkaz iba vtedy, ak ide o obzvlášť závažný zločin, korupciu, trestnýčin zneužívania právomoci verejného činiteľa alebo trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti.
	(13) Pri postupe podľa odseku 1 možno primerane použiť informačné a technické prostriedky uvedené v § 107 ods. 4.  Pri tom sa primerane postupuje podľa odseku 8.
(14) Agent môže plniť svoje úlohy i na území iného štátu. O jeho vyslaní do zahraničia po predchádzajúcom súhlase príslušných orgánov štátu, na ktorého území má pôsobiť, a na základe príkazu podľa odseku 5 rozhoduje prezident Policajného zboru, pokiaľ vyhlásená medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná, neustanovuje iný postup. Rovnako sa postupuje, ak má na území Slovenskej republiky pôsobiť príslušník iného štátu.

§ 114
Porovnávanie údajov v informačných systémoch

(1)  V trestnom konaní pre úmyselný trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody s hornou hranicou trestnej sadzby prevyšujúcou tri roky, korupciu, trestný čin zneužívania právomoci verejného činiteľa, trestný čin legalizácie príjmu z trestnej činnosti alebo pre iný úmyselný trestný čin, o ktorom na konanie zaväzuje vyhlásená medzinárodná zmluva, možno vykonať porovnávania údajov v informačných systémoch,  ktoré obsahujú charakteristické, prípadne vylučujúce  znaky, týkajúce sa osôb alebo vecí dôležitých pre trestné konanie, s údajmi v iných informačných systémoch, ak je to nevyhnutné pre objasnenie trestného činu.
            (2) Príkaz na porovnávanie údajov v informačných systémoch vydáva písomne pred začatím trestného stíhania alebo v prípravnom konaní prokurátor, v konaní pred súdom  predseda senátu. 
(3)  Príkaz podľa odseku 1 musí obsahovať označenie osoby (zhromažďujúce miesto, prevádzkovateľa evidencie – informačného systému), ktorá je  povinná poskytnúť údaje a vymedzenie údajov a skúšobných znakov, potrebné pre porovnanie.
           (4) Osoba podľa odseku 3 je povinná poskytnúť údaje potrebné pre porovnávanie. Pokiaľ nemožno požadované údaje oddeliť od iných údajov, poskytnú sa aj iné údaje. Tieto iné údaje nemôžu byť použité ako dôkaz.
           (5) Ak boli údaje poskytnuté na nosičoch, musia byť tieto po ukončení porovnávania bezodkladne vrátené. Údaje, ktoré boli prenášané na iné nosiče údajov, musia byť bezodkladne vymazané orgánom činným v trestnom konaní, súdom alebo príslušníkom Policajného zboru, ktorý porovnávanie vykonal, ak už pre trestné konanie nie sú potrebné.
           (6) Ak sa má záznam z porovnávania údajov použiť ako dôkaz postupuje sa podľa § 110 ods. 5.
	(7)  V inej trestnej veci ako je tá, v ktorej bolo vykonané porovnanie údajov možno záznam ako dôkaz použiť len vtedy, ak sa súčasne aj v tejto veci vedie trestné konanie pre trestný čin uvedený v odseku 1.
	(8)   Ak sa pri porovnávaní údajov nezistili skutočnosti významné pre trestné konanie orgán činný v trestnom konaní, súd alebo príslušník Policajného zboru, ktorý vykonával porovnávanie musí získané záznamy prepísaným spôsobom bezodkladne zničiť.

ŠIESTA  HLAVA

DOKAZOVANIE

§ 115
Všeobecné ustanovenia

(1)	 V trestnom konaní treba dokazovať najmä
a)	či sa stal skutok, a či má znaky trestného činu,
b)	kto tento skutok spáchal a z akých pohnútok,
c)	závažnosť činu,
d)	osobné pomery páchateľa, v rozsahu potrebnom pre určenie druhu a výmery trestu a uloženie ochranného opatrenia, a iné rozhodnutia (napr. zmier, podmienečné zastavenie trestného stíhania, event. dohodu),
e)	druhy následku a výšku škody, spôsobenú trestným činom,
f)	príčiny a podmienky, ktoré viedli k trestnej činnosti alebo umožnili jej spáchanie,
g)	príjmy z trestnej činnosti a prostiedky na jej spáchanie, ich umiestnenie, povahu, právny status a hodnotu.
(2) Za dôkaz môže poslúžiť všetko, čo môže prispieť na náležité objasnenie veci a čo bolo získané zákonným spôsobom z dôkazných prostriedkov. Dôkaznými prostriedkami sú najmä výsluch obvineného, svedkov, znalcov, posudky a odborné vyjadrenia, previerka výpovede na mieste, rekognícia, rekonštrukcia, vyšetrovací pokus, obhliadka, veci a listiny dôležité pre trestné konanie, oznámenie (§ 61), informácie získané použitím informačno-technických prostriedkov alebo prostriedkov operatívno-pátracej činnosti.
(3)	Dôkazy môžu obstarávať aj strany. V tom prípade však nesú náklady spojené s obstarávaním dôkazu. V prípade oslobodenia spod obžaloby alebo zastavenia trestného stíhania nahradí účelne vynaložené náklady obvinenému štát.
(4)	Dôkaz získaný nezákonným spôsobom, donútením alebo hrozbou takého donútenia sa nesmie použiť v konaní, s výnimkou prípadu, keď sa použije ako dôkaz proti osobe, ktorá takýto dôkaz získala a v trestnom konaní použila.

P r v ý  o d d i e l

Výpoveď obvineného

§ 116
Predvolanie a predvedenie obvineného

(1) Ak sa obvinený, ktorý bol riadne a včas  predvolaný na výsluch alebo iný úkon bez dostatočného ospravedlnenia nedostaví, možno ho na tento úkon predviesť. Na to, ako aj na ďalšie následky nedostavenia sa (§ 68) musí byť obvinený v predvolaní upozornený.
(2) Obvinený môže byť predvedený aj bez predchádzajúceho predvolania, ak je to potrebné pre úspešné vykonanie úkonu, najmä ak sa skrýva, nemá trvalé bydlisko, príp. ak mu nie je možné doručiť predvolanie na adrese, ktorú uviedol a najmä aj preto, že sa na prvé predvolanie nedostavil.
(3) O predvedenie obvineného požiada orgán činný v trestnom konaní alebo súd útvar Policajného zboru. O predvedenie vojaka alebo príslušníka ozbrojeného zboru požiada orgán činný v trestnom konaní alebo súd jeho nadriadeného.

Výsluch obvineného
§ 117

(1) Výsluch obvineného vykonáva orgán činný v trestnom konaní tak,aby zistil podstatné skutočnosti dôležité pre trestné konanie. K výpovedi ani k priznaniu nesmie byť obvinený nijakým spôsobom donucovaný a pri výsluchu treba rešpektovať jeho osobnosť.
(2) Pred výsluchom musí byť obvinený poučený nasledovne: „Budete vyslúchnutý ako obvinený. Máte právo na obhajobu. Možete sa obhajovať spôsobom, aký vy sám považujete pre seba za najvýhodnejší, nesmiete však iného úmyselne krivo obviniť. Nemusíte  vypovedať. K výpovedi ani k priznaniu nesmiete byť žiadnym spôsobom donucovaný. Môžete sa obhajovať sám, alebo si môžete zvoliť obhajcu alebo o jeho ustanovenie požiadať. (V prípadoch nutnej obhajoby znie poučenie: Vo vašej trestnej veci musíte mať obhajcu. Ak si nezvolíte obhajcu sám, ustanoví vám ho súd.) Máte právo žiadať, aby sa na každom Vašom výsluchu zúčastnil obhajca a bez jeho prítomnosti nevypovedať.“.
(3) Obvineného vzhľadom na konkrétne okolnosti prípadu treba poučiť aj o možnosti a podmienkach podmienečného zastavenia trestného stíhania uzavretia zmieru a zastavenia trestného stíhania aj v konaní o dohode.

§ 118

(1) Pred prvým výsluchom treba vždy zistiť totožnosť obvineného, jeho osobné, rodinné, majetkové a zárobkové pomery a predchádzajúce trestné stíhania a tresty, ktoré mu boli uložené. Poučenie uvedené v § 117 ods. 2 sa mu prečíta a v prípade potreby ešte aj primerane vysvetlí. Treba ho poučiť aj o ďalších právach obvineného uvedených v § 33 a tiež o podmienkach doručovania písomností a následkoch s tým spojených (§ 65 ods. 2). Vyslúchajúci je povinný sa presvedčiť, či obvinený poučeniu porozumel. Potom treba obvineného podrobne oboznámiť so skutkom, ktorý sa mu kladie za vinu a s jeho právnou kvalifikáciou.
(2) Obvinenému musí byť daná možnosť k obvineniu sa podrobne vyjadriť, najmä súvisle opísať skutočnosti, ktoré sú predmetom obvinenia, uviesť skutočnosti, ktoré obvinenie zoslabujú alebo vyvracajú, a ponúknuť o nich dôkazy.
(3) Obvinenému možno klásť otázky na doplnenie výpovede alebo odstránenie nejasností, neúplností alebo rozporov. Otázky sa musia klásť jasne a zrozumiteľne, bez predstierania klamlivých a nepravdivých tvrdení a nesmie sa v nich naznačiť, ako na ne odpovedať.

§ 119

(1) Obvinenému možno dovoliť, aby skôr, než dá odpoveď, nazrel do svojich poznámok, ktoré musí vyslúchajúcemu, ak o to požiada, predložiť na nazretie. Táto okolnosť sa musí v zápisnici poznamenať.
(2) Ak to treba na zistenie pravosti rukopisu, možno obvineného vyzvať, aby napísal potrebný počet slov. K tomu ho však nemožno nijakým spôsobom donucovať. Obvinený je však povinný strpieť úkony potrebné na zistenie totožnosti.

§ 120

(1) Výpoveď obvineného sa do zápisnice zapíše spravidla podľa diktátu vyslúchajúceho, v priamej reči a pokiaľ možno doslova.
(2) Ak nejde o zápisnicu o hlavnom pojednávaní alebo o verejnom zasadaní, musí byť zápisnica po skončení výsluchu predložená obvinenému na prečítanie, alebo ak o to požiada, musí mu byť prečítaná. Obvinený má právo žiadať, aby bola zápisnica doplnená alebo aby v nej boli vykonané opravy v súlade s jeho výpoveďou. O tom treba obvineného poučiť.
(3) Zápisnicu o výsluchu, ktorý bol vykonaný bez pribratia zapisovateľa, treba obvinenému pred podpisom prečítať alebo na prečítanie predložiť v prítomnosti nezúčastnenej osoby. Ak má obvinený proti obsahu zápisnice námietky, treba ich prejednať v prítomnosti pribranej osoby a výsledok prejednania pojať do zápisnice.

§ 121
Konfrontácia

(1) Ak výpoveď obvineného v závažných okolnostiach nesúhlasí s výpoveďou spoluobvineného alebo svedka a rozpor nemožno vyjasniť inak, môže byť obvinený postavený tejto osobe tvárou v tvár.
(2) Osoby postavené tvárou v tvár si môžu klásť navzájom otázky len so súhlasom vyslúchajúceho.
(3) Ustanovenia odsekov 1 a 2 sa nepoužijú v prípade agenta, ohrozeného a chráneného svedka a svedka, ktorého totožnosť je utajená (§ 131).

§ 122
Rekognícia

(1) Ak sa má výsluchom zistiť totožnosť nejakej osoby alebo veci, vyzve sa obvinený, aby ju opísal. Až potom mu má byť osoba alebo vec ukázaná, a to spravidla medzi viacerými osobami alebo vecami toho istého druhu.
(2) Rekogníciu možno vykonať aj podľa fotografií, prípadne za použitia technických prostriedkov. Po tomto úkone už nemožno postupovať podľa odseku 1.
(3) K rekognícii treba vždy pribrať nezúčastnenú osobu.

D r u h ý  o d d i e l

Svedkovia

§ 123
Povinnosť svedčiť

(1) Každý je povinný dostaviť sa na predvolanie orgánov činných v trestnom konaní a súdu a vypovedať ako svedok o tom, čo mu je známe o trestnom čine a o páchateľovi, alebo o okolnostiach dôležitých pre trestné konanie.
(2) Každý je poviný napomáhať splneniu tejto povinnosti. 

§ 124
Predvolanie, zadržanie a predvedenie svedka

Ak sa svedok, hoci bol riadne predvolaný, bez dostatočného ospravedlnenia k procesnému úkonu neustanoví, môže byť predvedený. V konaní pred súdom na príkaz predsedu senátu môže byť za týmto účelom aj zadržaný až na päť dní, ak sú splnené podmienky uvedené v § 84 ods. 3. Na to a na ďalšie následky nedostavenia sa (§ 68) musí byť v predvolaní upozornený. Ak sa nedostaví príslušník ozbrojených síl alebo ozbrojeného zboru, požiada orgán činný v trestnom konaní alebo súd jeho nadriadeného, aby oznámil dôvod, prečo sa predvolaný nedostavil, prípadne, aby ho dal predviesť.

§ 125
Zákaz výsluchu svedka

(1) Svedok nesmie byť vyslúchaný o okolnostiach, ktoré tvoria utajovanú skutočnosť,  obchodné tajomstvo, bankové tajomstvo, daňové tajomstvo, poštové tajomstvo alebo telekomunikačné tajomstvo, ktoré je povinný zachovávať, okrem prípadu, že bol od tejto povinnosti príslušným orgánom oslobodený. Oslobodenie možno odoprieť len vtedy, keby bola ohrozená obrana alebo bezpečnosť štátu.
(2) Svedok nesmie byť vyslúchaný ani vtedy, keby svojou výpoveďou porušil zákonom uloženú alebo uznanú povinnosť mlčanlivosti, okrem prípadu, že by bol od tejto povinnosti príslušným orgánom, alebo tým, v ktorého záujme túto povinnosť má, oslobodený.
(3) Zákaz výsluchu podľa odseku 2 sa nevzťahuje na svedeckú povinnosť, týkajúcu sa trestného činu, ktorý má svedok povinnosť oznámiť podľa Trestného zákona.

§ 126
Právo svedka odoprieť výpoveď

(1) Právo odoprieť výpoveď ako svedok má príbuzný obvineného v priamom pokolení, jeho súrodenec, osvojiteľ, osvojenec, manžel a druh. Ak je obvinených viac a svedok je v uvedenom pomere len k niektorému z nich, má právo odoprieť výpoveď ohľadne iných obvinených len vtedy, keď nemožno oddeliť výpoveď, ktorá sa ich týka, od výpovede týkajúcej sa obvineného, s ktorým je svedok v tomto pomere.
(2) Svedok je oprávnený odoprieť vypovedať aj vtedy, ak by výpoveďou spôsobil nebezpečenstvo trestného stíhania sebe, svojmu príbuznému v priamom pokolení, svojmu súrodencovi, osvojiteľovi, osvojencovi, manželovi alebo druhovi alebo iným osobám v rodinnom alebo obdobnom pomere, ktorých újmu by právom pociťoval ako vlastnú ujmu. Svedok ja oprávnený odoprieť vypovedať aj vtedy, ak by výpovedˇou porušil spovedné tajomstvo alebo tajomstvo informácie, ktorá mu bola zverená ústne alebo písomne pod podmienkou mlčanlivosti ako osobe poverenej pastoračnou starostlivosťou.
(3) Odoprieť výpoveď ako svedok nemôže však ten, kto má povinnosť trestný čin, ktorého sa svedecká povinnosť týka, oznámiť podľa Trestného zákona.

Výsluch svedka
§ 127

(1) Pred výsluchom svedka treba vždy zistiť jeho totožnosť a pomer k obvinenému, poučiť ho o význame svedeckej výpovede a o práve odoprieť výpoveď a ak treba, aj o zákaze výsluchu. Svedok musí byť vždy poučený o tom, že je povinný vypovedať pravdu, nič nezamlčať a o trestných následkoch krivej výpovede.
(2) Ak sa vypočúva ako svedok prezidentom Policajného zboru poverený príslušník Policajného zboru na skutočnosti získané agentom, súd do zápisnice uvedie príslušné krycie údaje agenta a meno, priezvisko a pracovisko povereného príslušníka Policajného zboru.
(3) Pri výsluchu na hlavnom pojednávaní alebo verejnom zasadaní je svedok povinný, v prípade, že tak súd rozhodne, zložiť prísahu.

§ 128

(1) Na začiatku výsluchu sa treba svedka opýtať na jeho pomer k prerokovávanej veci a k stranám konania a podľa potreby aj na iné okolnosti, potrebné na zistenie jeho hodnovernosti. Svedkovi sa musí dať možnosť, aby súvisle vypovedal všetko, čo sám o veci vie, a odkiaľ sa dozvedel skutočnosti ním uvádzané.
(2) Svedkovi sa môžu klásť otázky na doplnenie výpovede alebo na objasnenie neúplností, nejasností a rozporov. Svedkovi sa však nesmú klásť otázky sugestívne, klamlivé, ani otázky, v ktorých by boli obsiahnuté skutočnosti, ktoré sa majú zistiť až z jeho výpovede.
(3) Ak to treba na zistenie pravosti rukopisu, svedkovi sa môže prikázať, aby napísal potrebný počet slov.

§ 129

(1) Svedok, ktorý sa pre svoj vek, chorobu, telesnú alebo duševnú poruchu alebo z iných vážnych dôvodov nemôže dostaviť na výsluch, môže byť vypočutý s pomocou technických zariadení, určených na prenos zvuku alebo obrazu.
(2) Ustanovenie odseku 1 sa primerane použije aj vtedy, ak sa svedok pre svoj pobyt v cudzine nemôže alebo nechce dostaviť na výsluch, ale je ochotný vypovedať a príslušný orgán cudzieho štátu poskytne potrebnú právnu pomoc.
(3) Ustanovenie odseku 1 sa primerane použije aj pri výsluchu ohrozeného alebo chráneného svedka, ktorému je poskytovaná pomoc podľa osobitného zákona. Rovnako sa postupuje aj v prípade, ak takýto svedok má byť vyslúchnutý aj v inej veci.

§ 130

	(1) Ak je ako svedok vyslúchaná osoba mladšia ako 14 rokov o veciach, ktorých oživovanie v pamäti by vzhľadom na jej vek mohlo nepriaznivo ovplyvňovať jej duševný a mravný vývoj, treba výsluch vykonávať obzvlášť ohľaduplne a po obsahovej stránke tak, aby sa výsluch v ďalšom konaní už nemusel opakovať. K výsluchu sa priberie pedagóg, iná osoba majúca skúsenosti s výchovou mládeže alebo znalec, ktorý so zreteľom na predmet výsluchu a stupeň duševného vývoja vyslúchanej osoby prispeje k správnemu vedeniu výsluchu. Ak to môže prispieť k správnemu vykonaniu výsluchu, môžu byť pribraní aj rodičia.
	(2) V ďalšom konaní má byť taká osoba vyslúchnutá znova len v nevyhnutných prípadoch, v prípravnom konaní len so súhlasom prokurátora. V konaní pred súdom možno na podklade rozhodnutia súdu vykonať dôkaz prečítaním zápisnice i bez podmienok uvedených v § 254. Osoba, ktorá bola pribraná k výsluchu, sa podľa potreby vyslúchne na správnosť a úplnosť zápisnice, alebo na spôsob, akým bol výsluch vykonaný, ako aj na spôsob, akým vyslúchaná osoba vypovedala.
(3) Ak je ako svedok vyslúchaná osoba mladšia ako 14 rokov a ak ide o trestný čin spáchaný voči blízkej osobe alebo zverenej osobe, alebo je zrejmé z okolností prípadu, že opätovná výpoveď osoby mladšej ako 14 rokov môže byť ovplyvnená, alebo je odôvodnený predpoklad, že výsluch by mohol ovplyvňovať duševný a mravný vývoj osoby mladšej ako 14 rokov, výsluch sa vykoná s využitím technických zariadení určených na prenos zvuku a obrazu tak, aby osoba mladšia ako 14 rokov mohla byť v ďalšom konaní vyslúchnutá len výnimočne. Ďalší výsluch osoby mladšej ako 14 rokov sa v prípravnom konaní môže vykonať len so súhlasom jej zákonného zástupcu a v prípadoch podľa § 47 ods. 2 so súhlasom opatrovníka.
(4) Ak bola vyslúchnutá osoba mladšia ako 14 rokov podľa odseku 3, v konaní pred súdom sa pri vykonávaní tohto dôkazu postupuje podľa § 261; výsluch tohto svedka možno v konaní pred súdom vykonať len výnimočne.

§ 131

(1) Ak je dôvodná obava, že svedok, alebo jemu blízka osoba sú v dôsledku uvedenia bydliska svedka ohrození, môže sa svedkovi povoliť, aby namiesto bydliska uviedol pracovisko alebo inú adresu, na ktorú sa mu môže doručiť predvolanie.
(2) Ak je dôvodná obava, že oznámením totožnosti, bydliska, prípadne miesta pobytu svedka je ohrozený jeho život, zdravie, telesná integrita, alebo ak také nebezpečenstvo hrozí jemu blízkej osobe, môže sa svedkovi povoliť, aby neuvádzal údaje o svojej osobe. Na hlavnom pojednávaní však musí uviesť, ako sa oboznámil so skutočnosťami, o ktorých vypovedal. Materiály, ktoré umožňujú zistenie totožnosti takého svedka, sa ukladajú na prokuratúre a v konaní pred súdom u predsedu senátu. Do spisu sa zakladajú len vtedy, ak ohrozenie pominie. Aj takému svedkovi v prípade potreby možno položiť otázky o okolnostiach, ktoré sa týkajú jeho hodnovernosti, a tiež otázky, týkajúce sa jeho vzťahu k obvinenému alebo poškodenému.
(3) Pred výsluchom svedka, ktorého totožnosť má zostať utajená, vykoná orgán činný v trestnom konaní a súd v záujme ochrany svedka podľa potreby opatrenia, ako sú najmä zmena vzhľadu a hlasu svedka, prípadne vykoná jeho výsluch s využitím technických zariadení vrátane zariadení určených na prenos zvuku a obrazu.
(4) Súhlas na postup podľa odsekov 1 a 2 dáva predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor.
(5) Pri odhaľovaní obzvlášť závažných zločinov, korupcie, trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa alebo trestného činu legalizácie príjmu z trestnej činnosti možno vo výnimočných prípadoch na svedka aplikovať ustanovenie § 113 ods. 3 .

§ 132

Ak policajt neuzná dôvod na postup podľa § 131 ods. 1 až 3, hoci sa svedok toho domáha a uvádza konkrétne skutočnosti, ktoré takýto postup umožňujú, policajt predloží vec prokurátorovi, aby preskúmal správnosť jeho postupu. Ak nehrozí nebezpečenstvo z omeškania, odloží výsluch svedka dovtedy, kým prokurátor o veci nerozhodne. V opačnom prípade svedka vypočuje a do rozhodnutia prokurátora so zápisnicou o výsluchu zaobchádza tak, aby totožnosť svedka zostala utajená.

§ 133

Ustanovenia § 119 až § 122 o výsluchu obvineného sa primerane použijú aj na výsluch svedka.

§ 134
Svedočné

(1) Svedok má nárok na náhradu nevyhnutných výdavkov a ušlej mzdy za prácu alebo iného preukázateľného ušlého príjmu (ďalej len „svedočné“). Nárok zaniká, ak ho svedok neuplatní do troch dní po svojom výsluchu alebo potom, čo mu bolo oznámené, že k výsluchu nedôjde. Na to musí byť svedok upozornený.
(2) Výšku svedočného určí ten, kto svedka predvolal a v konaní pred súdom predseda senátu.

T r e t  í    o d d i el 

Znalci a konzultanti

§ 135
Znalec

(1) Ak sú na objasnenie skutočnosti, dôležitej pre trestné konanie, potrebné odborné znalosti, rozhodne orgán činný v trestnom konaní a v konaní pred súdom predseda senátu o pribratí znalca.
(2) Namiesto pribrania znalca sa možno v jednoduchých prípadoch uspokojiť s potvrdením alebo odborným vyjadrením, o správnosti ktorých nie sú pochybnosti.

§ 136
Priberanie znalca

(1) O pribratí znalca sa rozhoduje uznesením. Uznesenie možno napadnúť sťažnosťou nielen pre vecné dôvody, ale aj pre osobu znalca.
(2) Spravidla sa na objasnenie skutočnosti, dôležitej pre trestné konanie, priberie jeden znalec. Ak však ide o posúdenie skutočnosti obzvlášť dôležitej, priberú sa dvaja znalci.
(3) Dvoch znalcov je treba pribrať vždy, ak ide o prehliadku a pitvu mŕtvoly alebo o vyšetrenie duševného stavu pozorovaním v zdravotníckom ústave.
(4) Na prehliadku a pitvu mŕtvoly nesmie byť ako znalec pribratý lekár, ktorý zomrelého ošetroval počas choroby, ktorá smrti predchádzala.

Vyšetrenie duševného stavu
§ 137

(1) Duševný stav vyšetruje vždy znalec z odboru psychiatrie. Ak ide o vyšetrenie duševného stavu mladistvého, treba aby bol znalec z odboru detskej alebo dorastovej psychiatrie.
(2) Na vyšetrenie duševného stavu obvineného je vždy potrebný príkaz súdu. 
(3) Ak na vyšetrenie duševného stavu nepostačí ambulantné vyšetrenie, môže súd a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie nariadiť, aby obvinený bol pozorovaný v zdravotníckom ústave, alebo ak je vo väzbe, aj v osobitnom oddelení ústavu na výkon väzby.
(4) Proti uzneseniu v odseku 3 možno podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 138

(1) Pozorovanie duševného stavu v ústave nemá trvať dlhšie ako dva mesiace. Na odôvodnenú žiadosť môže súd a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie na návrh prokurátora túto lehotu predĺžiť, avšak nie viac ako o jeden mesiac. Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť.
(2) Ak zistí znalec u obvineného príznaky, nasvedčujúce jeho nepríčetnosti alebo zmenšenej príčetnosti, musí zaujať stanovisko aj k tomu, či je jeho pobyt na slobode nebezpečný.

§ 139
Vyšetrenie duševného stavu svedka

Ak sú závažné pochybnosti, či nie je u svedka, ktorého výpoveď je pre rozhodnutie obzvlášť dôležitá, podstatne znížená schopnosť správne vnímať alebo vypovedať, možno znalecky vyšetriť aj duševný stav svedka. V takom prípade je vždy potrebný príkaz súdu, v prípravnom konaní sudcu pre prípravné konanie. Vyšetrenie duševného stavu svedka pozorovaním v ústave nie je prípustné.

Výber znalca
§ 140

(1) Orgán činný v trestnom konaní alebo súd priberie do trestného konania na podanie znaleckého posudku ústav alebo iné pracovisko špecializované na znaleckú činnosť. Tento ústav alebo pracovisko v posudku uvedie meno znalca, ktorého je možné vypočuť k obsahu znaleckého posudku.
(2) Ak v príslušnom odbore nie je ústav alebo pracovisko špecializované na znaleckú činnosť, priberie sa do konania znalec zapísaný v zozname znalcov. Ak pre príslušný odbor nie je v zozname znalcov zapísaný znalec, možno do konania pribrať aj inú osobu s potrebnými odbornými a občianskymi predpokladmi. Takáto osoba je pred podaním znaleckého posudku povinná zložiť sľub podľa osobitného zákona.

§ 141

(1) Znalec musí byť pri pribraní upozornený na povinnosť bez odkladu oznámiť skutočnosti, pre ktoré by mohol byť vylúčený alebo ktoré mu vo veci bránia byť činný ako znalec. Musí byť tiež poučený o význame znaleckého posudku z hľadiska všeobecného záujmu a o trestných následkoch vedome nepravdivého znaleckého posudku.
(2) Ak je znalecký posudok obstaraný niektorou zo strán, poučí príslušný orgán činný v trestnom konaní alebo súd znalca na okolnosti uvedené v odseku 1.

§ 142
Príprava posudku a výsluch znalca

(1) Úlohy, ktoré má znalec riešiť z hľadiska svojej odbornosti, sa mu určia spravidla v uznesení o pribratí znalca, a to formou otázok. Treba dbať pritom na to, že znalec nie je oprávnený riešiť otázky právne, ani hodnotiť vykonané dôkazy, ani robiť právne závery. Znalcovi treba umožniť, aby sa v potrebnom rozsahu oboznámil s obsahom trestného spisu, najmä s vykonanými dôkazmi. Možno mu tiež dovoliť, aby sa zúčastnil na výsluchu obvineného, svedkov alebo pri vykonávaní iných dôkazov. Na návrh znalca možno tiež vykonať dôkazy, ktoré potrebuje pre účely podania posudku. Pri takomto dokazovaní má právo byť prítomný a vyslúchaným osobám môže klásť otázky. Znalcovi možno zapožičať trestný spis.
(2) Znalec podá posudok spravidla písomne. Len výnimočne, v jednoduchších prípadoch, možno dovoliť, aby ho nadiktoval do zápisnice o výsluchu. Ak spracoval znalec posudok písomne, stačí, aby sa pri výsluchu naň odvolal. Posudok sa doručuje aj obhajcovi a to na trovy obhajoby.
(3) Ak sa pribralo viac znalcov, ktorí dospeli po vzájomnej porade k súhlasným záverom, stačí, ak podá posudok ten z nich, ktorého sami určili. Ak sa závery znalcov rozchádzajú, podá posudok každý z nich samostatne.
(4) Ak znalec potrebuje pre podanie posudku konzultácie o problematike príbuzného odboru, môže si, so súhlasom orgánu, ktorý ho do konania ustanovil, pribrať konzultanta. Za správnosť takéhoto posudku zodpovedá však pribraný znalec.
(5) V prípravnom konaní možno upustiť od výsluchu znalca, ak nemá policajt alebo prokurátor o spoľahlivosti a úplnosti podaného posudku pochybnosti.
(6) Ak posudok obstarala procesná strana, doručí ho prokurátorovi a ostatným stranám.

§ 143
Chyby posudku

Ak vzniknú pochybnosti o správnosti znaleckého posudku, alebo ak je znalecký posudok nejasný alebo neúplný, treba požiadať znalca o vysvetlenie alebo doplnenie posudku. Ak by to neviedlo k výsledku, treba pribrať iného znalca.

Posudok ústavu
§ 144

(1) Vo výnimočných a obzvlášť závažných prípadoch, vyžadujúcich osobitné vedecké posúdenie, alebo na preskúmanie posudku znalca, môže orgán činný v trestnom konaní alebo súd pribrať na podanie znaleckého posudku štátny orgán, ústav, vedecké zariadenie alebo vysokú školu, ktoré odbornú problematiku posúdia kolektívne.
(2) Pracovisko uvedené v odseku 1 je povinné spracovať posudok písomne. Je v ňom povinné označiť osoby, ktoré sa na spracovaní posudku podieľali a ich prípadné rozdielne vedecké názory. Ak pri spracovaní posudku dospeli k spoločným záverom, určí sa v posudku osoba, ktorá môže byť ako znalec vypočutá pre účely trestného konania.

§ 145

(1) O ustanovení znalca, o spôsobilosti na túto funkciu a vylúčení z nej, o práve odoprieť vykonanie znaleckého posudku, o sľube a poučení znalca pred vykonaním znaleckého úkonu, ako aj náhrade hotových výdavkov a o odmene za znalecký úkon platia osobitné predpisy.
(2) Výšku odmeny za znalecký úkon určí ten, kto znalca pribral. Ak ten, kto znalca pribral, nesúhlasí s výškou odmeny vyúčtovanej za znaleckú činnosť, rozhodne o odmene uznesením, ktoré odôvodní. Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 146
Konzultanti
	
(1) V skutkovo náročných veciach môžu orgány činné v trestnom konaní a súd využiť odbornú pomoc konzultanta, ktorý má príslušné odborné znalosti zo špeciálneho odboru. O návrh na výber určitej osoby ako konzultanta môže byť požiadaný ústredný orgán štátnej správy, iný orgán, vedecká alebo výskumná inštitúcia. So súhlasom orgánov činných v trestnom konaní alebo súdu môže konzultant v potrebnom rozsahu nazerať do spisu a byť prítomný pri vykonávaní úkonov trestného konania. Do vykonávania úkonov však nemôže zasahovať. O skutočnostiach, o ktorých sa dozvedel v priebehu trestného konania je povinný zachovávať mlčanlivosť. Účasť konzultanta nezbavuje orgány činné v trestnom konaní ani súd zodpovednosti za zákonný priebeh trestného konania. Účasť konzultanta nevylučuje, aby sa na posúdenie odborných otázok pribral znalec, ktorý podá znalecký posudok.
(2) Kto pôsobil ako konzultant, nemôže byť v tej istej veci znalcom.
	(3) Pribratie konzultanta sa vykoná opatrením, o ktorom sa spíše úradný záznam. Na odmeňovanie konzultanta sa použije primerane ustanovenie § 145.

Š t v r t ý   o d d i e l

Listinné dôkazy a vecné dôkazy

§ 147
Listinné a vecné dôkazy

(1) Listinnými dôkazmi sú listiny, ktoré svojím obsahom dokazujú alebo vyvracajú dokazovanú skutočnosť, vzťahujúcu sa na objasňovaný skutok, na obvineného alebo iné osoby, ktoré majú k veci vzťah.
(2) Vecnými dôkazmi sú predmety, ktorými alebo na ktorých bol trestný čin spáchaný, ktoré dokazujú alebo vyvracajú dokazovanú skutočnosť a môžu byť prostriedkom na odhalenie alebo zistenie trestného činu alebo jeho páchateľa, ako aj stopy trestného činu.
(3) Za vecné dôkazy môžu poslúžiť aj zvukové alebo obrazové záznamy, pokiaľ nie sú pochybnosti o ich autenticite a vierohodnosti.

P i a t y   o d d  i e l

Ohliadka

§ 148
Ohliadka a zápisnica o nej

(1) Ohliadka sa robí, ak majú byť priamym pozorovaním objasnené skutočnosti dôležité pre trestné konanie, najmä ak by mohli byť zistené alebo zaistené akékoľvek stopy. Na výkon ohliadky možno pribrať znalca.
(2) Pri vykonaní ohliadky sa vždy spíše zápisnica, ktorá musí obsahovať úplný obraz predmetu ohliadky. Do zápisnice treba pripojiť fotografie, obrazové a zvukové záznamy, náčrty a iné vyhotovené dokumenty a pomôcky.
(3) Ohliadku vykonáva orgán činný v trestnom konaní a súd.

§ 149
Prehliadka tela a podobné úkony

(1) Prehliadke tela je povinný podrobiť sa každý, ak je treba zistiť, či sú na jeho tele stopy alebo následky trestného činu. Ak prehliadku tela nerobí lekár, môže ju vykonať len osoba toho istého pohlavia.
(2) Ak na dôkaz treba vykonať skúšku krvi alebo iný obdobný úkon, je osoba, o ktorú ide, povinná strpieť, aby jej lekár alebo odborný zdravotný pracovník odobral krv alebo vykonal iný potrebný úkon, ak nie je spojený s nebezpečenstvom pre jej zdravie. Odber biologického materiálu, ktorý nie je spojený so zásahom do telesnej integrity osoby, ktorej sa  úkon týka, môže uskutočniť aj táto osoba alebo s jej súhlasom orgán činný v trestnom konaní. Pri odbere vzoriek na analýzu deoxyribonukleovej kyseliny sa postupuje podľa osobitného zákona.
(3) Ak na účely dokazovania treba zistiť totožnosť osoby, ktorá sa zdržiavala na mieste činu, je osoba, o ktorú ide, povinná strpieť úkony potrebné na také zistenie.
(4) O povinnosti podľa predchádzajúcich odsekov treba túto osobu poučiť s upozornením na následky nevyhovenia.

§ 150
Prehliadka a pitva mŕtvoly a jej exhumácia

(1) Ak vznikne podozrenie, že smrť človeka bola spôsobená trestným činom, musí byť mŕtvola prehliadnutá a pitvaná. Prehliadku a pitvu mŕtvoly nariadi prokurátor alebo policajt uznesením. Pochovať mŕtvolu možno v takých prípadoch len so súhlasom prokurátora alebo policajta, ktorý súhlas vydá po prehliadke a pitve bez odkladu.
(2) Exhumáciu mŕtvoly môže nariadiť len predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor uznesením.

§ 151
Vyšetrovací pokus

(1) Vyšetrovací pokus sa vykoná, ak majú byť pozorovaním vo vytvorených alebo obmeňovaných podmienkach preverované alebo upresňované skutočnosti, zistené v trestnom konaní, prípadne ak majú byť zistené nové skutočnosti, dôležité pre trestné konanie.
(2) Vyšetrovací pokus sa nevykoná, ak je to vzhľadom na okolnosti prípadu alebo osobu podozrivého, obvineného, poškodeného alebo svedka nevhodné, alebo ak účel vyšetrovacieho pokusu možno dosiahnuť inak.
(3) Ak je to vzhľadom na povahu veci a na skutočnosti, ktoré doteraz vyšli v trestnom konaní najavo, potrebné, priberie sa k vyšetrovaciemu pokusu znalec. Podľa potreby sa na vyšetrovacom pokuse zúčastní podozrivý, obvinený, poškodený a svedok. Ich účasť sa na vyšetrovacom pokuse riadi zásadami, platnými pre ich výsluch.
(4) K úkonom, ktoré súvisia s vyšetrovacím pokusom, nesmie byť obvinený, podozrivý, poškodený alebo svedok, ktorý má právo odoprieť výpoveď, žiadnym spôsobom donucovaný.

§ 152
Previerka výpovede na mieste činu

(1) Previerka výpovede na mieste činu sa vykoná, ak je to potrebné na doplnenie alebo verifikovanie údajov, dôležitých pre trestné konanie, ktoré sa vzťahujú k tomuto miestu.
(2) Na postup pri previerke výpovede na mieste činu sa primerane použijú ustanovenia o vyšetrovacom pokuse.

§ 153
Rekonštrukcia

(1) Rekonštrukcia sa vykoná, keď má byť obnovená situácia a okolnosti, za ktorých bol spáchaný trestný čin, alebo ktoré majú k nemu podstatný vzťah, alebo ak má byť preverená výpoveď obvineného, poškodeného alebo svedka, ak iné dôkazy vykonané v trestnom konaní nepostačujú na objasnenie veci.
(2) Na postup pri rekonštrukcii sa primerane použijú ustanovenia o vyšetrovacom pokuse.

Š i e s t y  o d d i e l

Mlčanlivosť

 § 154
Vyhlásenie o mlčanlivosti

	Orgány činné v trestnom konaní a súd, ktorý vo veci koná, musí osobu, ktorá sa v priebehu konania oboznamuje alebo jednorazovo oboznámila s utajovanými skutočnosťami, poučiť o povinnostiach podľa osobitných predpisov a musí jej dať podpísať písomné vyhlásenie o mlčanlivosti. Vyhlásenie o mlčanlivosti je súčasťou spisu orgánu činného v trestnom konaní alebo súdu, ktorý vo veci koná.

S I E D M A   H L A V A

 ROZHODNUTIA 

 § 155
 Spôsob rozhodovania 

(1) Súd rozhoduje rozsudkom alebo trestným rozkazom, kde to zákon výslovne ustanovuje; v ostatných prípadoch rozhoduje, ak zákon neustanovuje niečo iné, uznesením alebo príkazom.
(2) Orgány činné v trestnom konaní rozhodujú, ak zákon neustanovuje niečo iné, uznesením alebo príkazom. 
(3) Opatrenia sú neformálne ústne, písomné alebo fyzické úkony technicko-organizačnej alebo operatívnej povahy.

P r v ý   o d d i e l

Rozsudok 

Obsah rozsudku
 § 156

(1) Rozsudok po úvodných slovách "V mene Slovenskej republiky" musí obsahovať
 a) označenie súdu, o rozsudok ktorého ide a mená a priezviská sudcov, ktorí sa na rozhodnutí zúčastnili,
 b) deň a miesto vyhlásenia rozsudku,
 c) výrok rozsudku s uvedením zákonných ustanovení, ktoré boli použité,
 d) odôvodnenie, ak zákon neustanovuje niečo iné, 
 e) poučenie o opravnom prostriedku.
(2) Obžalovaný musí byť v rozsudku označený údajom svojho mena a priezviska, dátumu a miesta narodenia a bydliska, prípadne inými údajmi potrebnými na to, aby nemohol byť zamenený s inou osobou. Ak ide o osobu podliehajúcu právomoci vojenských súdov, uvedie sa i hodnosť obžalovaného a útvar, ktorého je príslušníkom.
 	(3) Výrok, ktorým sa obžalovaný uznáva za vinného alebo ktorým sa spod obžaloby oslobodzuje, musí presne označovať trestný čin, ktorého sa výrok týka, a to nielen zákonným pomenovaním a uvedením príslušného zákonného ustanovenia, ale i uvedením miesta, času a spôsobu spáchania, prípadne i uvedením iných skutočností potrebných na to, aby skutok nemohol byť zamenený s iným, ako aj uvedením všetkých zákonných znakov, včítane tých, ktoré odôvodňujú určitú trestnú sadzbu.
                                                               
§ 157

V rozsudku, ktorým sa rozhoduje otázka viny, uvedie súd aj výrok o
a) náhrade škody, ak bol nárok na jej náhradu včas uplatnený, 
b) ochrannom opatrení, ak o ňom bolo na hlavnom pojednávaní alebo na verejnom zasadnutí konanom o odvolaní rozhodnuté.       

§ 158

(1) Odsudzujúci rozsudok musí obsahovať výrok o treste s uvedením zákonných ustanovení, podľa ktorých bol trest vymeraný alebo podľa ktorých bolo od potrestania upustené, a to prípadne s poukazom na prijatú záruku. Ak bol uložený trest odňatia slobody, ktorého výkon možno podmienečne odložiť, musí rozsudok obsahovať aj výrok o tom, či bol podmienečný odklad povolený a prípadne, na aké podmienky je viazaný. Ak bol uložený trest odňatia slobody na doživotie alebo iný nepodmienečný trest odňatia slobody, rozsudok musí obsahovať výrok o spôsobe výkonu tohto trestu.
(2) Vo výroku oslobodzujúceho rozsudku musí sa uviesť, o ktorý z dôvodov uvedených v § 276 sa oslobodenie spod obžaloby opiera uvedením zákonného ustanovenia a slovným vyjadrením tohto dôvodu.                                                            
 
§ 159

Súd, ktorý rozhoduje znovu vo veci, v ktorej skorší rozsudok bol na základe odvolania, sťažnosti pre porušenie zákona, alebo návrhu na obnovu zrušený len čiastočne, uvedie v novom rozsudku iba tie výroky, pre ktoré o veci znovu rozhoduje. Na súvislosť týchto výrokov s výrokmi, v ktorých zostal skorší rozsudok nedotknutý, pritom poukáže.

§ 160

V rozsudku, ktorým sa ukladá súhrnný trest, musí súd označiť tie skoršie rozsudky, z ktorých nový rozsudok zrušuje výrok o treste a nahrádza ho výrokom o súhrnnom treste.
                                                               
§ 161

Ak rozsudok obsahuje odôvodnenie rozsudku, súd v ňom stručne vyloží, ktoré skutočnosti vzal za dokázané, o ktoré dôkazy svoje skutkové zistenia opiera a akými úvahami sa spravoval pri hodnotení vykonaných dôkazov, najmä ak si navzájom odporujú. Z odôvodnenia musí byť zrejmé, ako sa súd vyrovnal s obhajobou, prečo nevyhovel návrhom na vykonanie ďalších dôkazov a akými právnymi úvahami sa spravoval, keď posudzoval dokázané skutočnosti podľa príslušných ustanovení zákona v otázke viny a trestu. Ak boli do rozsudku pojaté ďalšie výroky, treba odôvodniť aj tieto výroky.

Porada a hlasovanie o rozsudku
§ 162

(1) Pri porade o rozsudku, ktorým sa rozhoduje o vine a treste, posúdi súd najmä, či
 a) sa stal skutok, pre ktorý je obžalovaný stíhaný,
 b) tento skutok má všetky znaky niektorého trestného činu,
 c) tento skutok spáchal obžalovaný,
 d) je obžalovaný za tento skutok trestne zodpovedný,
 e) trestnosť skutku nezanikla,
 f) prijíma ponúknutú záruku,
 g) a aký trest má byť obžalovanému uložený,
 h) a v akom rozsahu má byť obžalovanému uložená povinnosť nahradiť poškodenému škodu,
 ch) a aké ochranné opatrenie má byť uložené.
	(2) Ak sa rozhoduje o rozsudku, ku ktorému strany dospeli dohodou, okrem skutočností uvedených v odseku 1 posúdi tiež otázky, na ktoré musí obvinený odpovedať pred súdom pri prejednávaní dohody.

§ 163

(1) Na porade o hlasovaní nesmie byť okrem predsedu senátu, prísediacich a zapisovateľa, zúčastnených na pojednávaní alebo verejnom zasadnutí, ktoré rozsudku bezprostredne predchádzalo, prítomný nikto iný. So súhlasom predsedu senátu sa na porade o hlasovaní môže zúčastniť aj náhradný sudca a justičný čakateľ, ktorí však nehlasujú.
(2) O obsahu porady sa zachová mlčanlivosť.
(3) Pri hlasovaní rozhoduje väčšina hlasov.
(4) Každý člen senátu musí hlasovať, aj keď bol v niektorej predchádzajúcej otázke prehlasovaný. Pri hlasovaní o treste alebo o ochrannom opatrení alebo o náhrade škody, sa však môžu hlasovania zdržať tí, ktorí hlasovali pre oslobodenie spod obžaloby; ich hlasy sa pripočítajú k hlasu pre obžalovaného najpriaznivejšiemu.
(5) Prísediaci a sudcovia hlasujú pred predsedom senátu. Prísediaci a služobne mladší sudcovia hlasujú pred služobne staršími a na vojenských súdoch prísediaci alebo sudcovia hodnosťou nižší pred prísediacimi alebo sudcami hodnosťou vyššími. Predseda senátu hlasuje posledný.
	(6) Názor sudcov zúčastňujúcich sa na hlasovaní o vine alebo treste alebo o ochrannom opatrení alebo o náhrade škody, sa na ich žiadosť zapíše do zápisnice o hlasovaní.
(5) O hlasovaní sa spíše osobitná zápisnica (§ 60).

§ 164
Vyhlásenie rozsudku 

(1) Rozsudok treba vždy vyhlásiť verejne; vyhlasuje ho predseda senátu.
(2) Vyhlasujú sa úvodné slová "V mene Slovenskej republiky", úplné znenie výroku, aspoň podstatná časť odôvodnenia a poučenie o opravnom prostriedku. Pri vyhlasovaní úvodných slov a výroku rozsudku prítomní povstanú.
(3) V poučení sa uvedie, proti ktorým výrokom rozsudku môže oprávnená osoba a v akej lehote podať odvolanie. Zároveň sa v ňom uvedie, že rozsudok je možné napadnúť odvolaním len v niektorej jeho časti alebo sa odvolania výslovne vzdať.
(4) Vyhlásenie musí byť v úplnej zhode s obsahom rozsudku tak, ako bol odhlasovaný.
(5) Rozsudok sa vyhlási spravidla hneď po ukončení pojednávania, ktoré rozsudku predchádzalo; ak to nie je možné, možno pre vyhlásenie rozsudku pojednávanie odročiť, najviac však o tri dni.
                                                              
§ 165
 Vyhotovenie rozsudku 

(1) Každý rozsudok treba vyhotoviť písomne. Vyhotovenie rozsudku musí byť v zhode s obsahom rozsudku, tak ako bol vyhlásený.
(2) Ak sa po vyhlásení rozsudku, ktorým bol uložený nepodmienečný trest odňatia slobody neprevyšujúci dva roky, prokurátor aj obvinený vzdali odvolania alebo takýto prejav urobili v lehote troch pracovných dní od vyhlásenia rozsudku, môže sa vyhotoviť zjednodušený písomný rozsudok, ktorý neobsahuje odôvodnenie.
(3) Rozsudok treba písomne vyhotoviť vo väzobných veciach najneskôr do 10 kalendárnych dní, v ostatných veciach do 30 kalendárnych dní odo dňa jeho vyhlásenia; ak ho zo závažných dôvodov nemožno v tejto lehote vyhotoviť, predseda súdu môže povoliť dlhšiu lehotu, najviac však dvojnásobok uvedených lehôt.
(4) Ak nemôže predseda senátu alebo sudca vyhlásený rozsudok písomne vyhotoviť pre prekážku dlhšieho trvania, vyhotoví ho na príkaz predsedu senátu iný sudca. 
(5) Vyhotovený rozsudok podpíše predseda senátu a ten, kto ho vypracoval. Ak nemôže predseda senátu podpísať vyhotovenie rozsudku pre prekážku dlhšieho trvania, podpíše ho za neho iný člen senátu; dôvod sa na vyhotovení rozsudku poznamená.
                                                               
§ 166
Doručenie rozsudku 

(1) Rozsudok sa v odpise doručí obžalovanému, prokurátorovi, zúčastnenej osobe a poškodenému, a to aj keď boli pri vyhlásení rozsudku prítomní. 
(2) Ak má obžalovaný obhajcu alebo zákonného zástupcu, doručí sa odpis rozsudku aj im.
(3) U mladistvého obžalovaného sa odpis rozsudku doručí vždy orgánu poverenému starostlivosťou o mládež a zákonnému zástupcovi, s ktorým obžalovaný žije v spoločnej domácnosti.
 	(4) Ak majú zúčastnená osoba alebo poškodený zákonného zástupcu, doručí sa odpis rozsudku len zákonnému zástupcovi; ak majú splnomocnenca, doručí sa len splnomocnencovi.
(5) Ak bola ponúknutá záruka, doručí sa odpis rozsudku aj tomu, kto ju ponúkol.

§ 167
 Oprava vyhotovenia a odpisu rozsudku 

(1) Predseda senátu môže osobitným uznesením kedykoľvek opraviť pisárske chyby a iné zrejmé nesprávnosti, ku ktorým došlo vo vyhotovení rozsudku a v jeho odpisoch tak, aby vyhotovenie bolo v úplnej zhode s obsahom rozsudku, ako bol vyhlásený. Opravu môže nariadiť i súd vyššieho stupňa.
(2) Odpis uznesenia o oprave sa doručí všetkým osobám, ktorým bol doručený odpis rozsudku.
(3) Proti rozhodnutiu o oprave podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
(4) Po právoplatnosti uznesenia o oprave sa uznesenie o oprave stáva súčasťou pôvodného rozsudku, čo sa uvedie pri vyznačení právoplatnosti uznesenia.
                                                               
§ 168
 Účinky opravy 

Ak sa oprava vyhotovenia rozsudku alebo oprava odpisu rozsudku podstatne dotkla obsahu niektorého z výrokov rozsudku, plynie prokurátorovi a osobe priamo dotknutej opraveným výrokom lehota na odvolanie od doručenia odpisu uznesenia o oprave, a ak bola proti uzneseniu o oprave podaná sťažnosť, od doručenia rozhodnutia o sťažnosti. O tom treba osobu výrokom priamo dotknutú poučiť.
                                                               
D r u h ý   o d d i e l

Uznesenie

 § 169
 Obsah uznesenia 

(1) Uznesenie musí obsahovať
 a) označenie orgánu, o rozhodnutie ktorého ide,
 b) deň a miesto rozhodnutia,
 c) výrok uznesenia s uvedením zákonných ustanovení, ktoré boli použité, osobitne však skutok s uvedením zákonného pomenovania a ustanovenia trestného činu, ktorý sa v ňom vidí,
 d) odôvodnenie, ak zákon neustanovuje niečo iné, 
 e) poučenie o opravnom prostriedku.
(2) V odôvodnení treba, ak to prichádza podľa povahy veci do úvahy, uviesť najmä skutočnosti, ktoré sa považujú za dokázané, dôkazy, o ktoré sa skutkové zistenia opierajú, úvahy, ktorými sa rozhodujúci orgán spravoval pri hodnotení vykonaných dôkazov, ako aj právne úvahy, na základe ktorých podľa príslušných ustanovení zákona posudzoval dokázané skutočnosti.
(3) Vo vykonávacom konaní môže súd prvého stupňa vyhotoviť zjednodušené uznesenie, ak sa po jeho vyhlásení na verejnom zasadnutí obvinený alebo iná oprávnená osoba a prokurátor vzdali práva na podanie sťažnosti. Zjednodušené uznesenie neobsahuje odôvodnenie.
                                                               
§ 170
Vyhlásenie uznesenia

Vyhlásiť treba len tie uznesenia, ktoré boli urobené 
a)	pri úkone vykonávanom za účasti osoby, ktorej sa uznesenie dotýka,
b)	na hlavnom pojednávaní, 
c)	na verejnom zasadnutí,
d)	na neverejnom zasadnutí.

§ 171
 Vyhotovenie uznesenia 

(1) Netreba vyhotovovať uznesenia, ktorými sa len upravuje priebeh konania alebo spôsob vykonania dôkazov alebo ktorými sa nariaďuje alebo pripravuje hlavné pojednávanie alebo zasadnutie súdu.
(2) Rovnako netreba vyhotovovať uznesenia, ktoré sú zapísané v plnom svojom znení v zápisnici o úkone, okrem prípadu, že by bolo treba odpis takého uznesenia doručovať niektorej osobe. Ak sa má v takom prípade doručiť iba prokurátorovi, možno mu doručiť odpis zápisnice.
                                                              
§ 172
 Oznamovanie uznesenia 

(1) Uznesenie treba oznámiť osobe, ktorej sa priamo dotýka, ako aj osobe, ktorá naň dala svojím návrhom podnet; uznesenie súdu sa oznámi aj prokurátorovi. Oznámenie sa robí buď vyhlásením uznesenia v prítomnosti toho, komu treba uznesenie oznámiť, alebo doručením odpisu uznesenia.
(2) Ak má osoba, ktorej treba uznesenie oznámiť, obhajcu, prípadne splnomocnenca, postačí, že uznesenie bolo vyhlásené buď tejto osobe alebo jej obhajcovi, prípadne splnomocnencovi; ak sa oznamuje uznesenie doručením odpisu, doručí sa len obhajcovi, prípadne splnomocnencovi. Ak ide o osobu pozbavenú spôsobilosti na právne úkony alebo osobu, ktorej spôsobilosť na právne úkony je obmedzená a ktorá obhajcu, prípadne splnomocnenca nemá, oznámi sa uznesenie jej zákonnému zástupcovi.
(3) Ak sa však oznamuje obvinenému, ktorý je pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo ktorého spôsobilosť na právne úkony je obmedzená, uznesenie, proti ktorému môže podať sťažnosť, treba ho oznámiť obvinenému, jeho obhajcovi a zákonnému zástupcovi. Ak je obvinený vo väzbe, vo výkone trestu odňatia slobody alebo na pozorovaní v zdravotníckom ústave, treba uznesenie, proti ktorému je prípustná sťažnosť, oznámiť  obvinenému a jeho obhajcovi aj vtedy, ak obvinený nemá spôsobilosť na právne úkony.
(4) Ak nebol zástupca orgánu povereného starostlivosťou o mládež prítomný pri vyhlásení uznesenia, proti ktorému je prípustná sťažnosť alebo ktorým bolo trestné stíhanie zastavené alebo prerušené alebo vec postúpená, doručí sa orgánu poverenému starostlivosťou o mládež odpis tohto uznesenia, ak v čase vyhlásenia uznesenia mladistvý obvinený nedovŕšil 18. rok svojho veku.
(5) Uznesenie, ktorým sa rozhodlo o opravnom prostriedku, sa prokurátorovi, osobe, ktorej sa rozhodnutie priamo dotýka, a osobe, ktorá svojím návrhom dala na uznesenie podnet, vždy v odpise doručí.

§ 173
 Použitie ustanovení o rozsudku 

Ak tento oddiel neobsahuje osobitné ustanovenia, použijú sa na uznesenie primerane ustanovenia prvého oddielu tejto hlavy o rozsudku.
 
 T r e t í   o d d i e l

Príkaz

Obsah príkazu
§ 174

(1) Príkaz musí obsahovať
 a) označenie orgánu, o rozhodnutie ktorého ide,
 b) deň a miesto rozhodnutia,
 c) výrok príkazu s uvedením zákonných ustanovení, ktoré boli použité, 
 d) skutok s uvedením zákonného pomenovania a ustanovenia trestného činu, ktorý sa v ňom vidí.
(2) Písomné vyhotovenie príkazu musí obsahovať odôvodnenie tam, kde to zákon výslovne ustanovuje.

§ 175

Proti príkazu opravný prostriedok nie je prípustný.

§ 176

	Ak tento oddiel neobsahuje osobitné ustanovenia, použijú sa primerane na príkaz ustanovenia prvého oddielu tejto hlavy o rozsudku.

Š t v r t ý   o d d i e l 

Právoplatnosť a vykonateľnosť rozhodnutí

§ 177
Právoplatnosť a vykonateľnosť rozsudku

(1) Rozsudok je právoplatný, a ak neustanovuje tento zákon niečo iné, aj vykonateľný, ak
 a) zákon proti nemu nepripúšťa odvolanie,
 b) zákon síce proti nemu pripúšťa odvolanie, avšak
    1. odvolanie v lehote podané nebolo,
    2. oprávnené osoby sa odvolania výslovne vzdali alebo ho výslovne vzali späť, alebo
    3. podané odvolanie bolo zamietnuté.
(2) Odvolanie podané len poškodeným proti výroku o náhrade škody a odvolenie podané len zúčastnenou osobou nebráni tomu, aby ostatné časti rozsudku nadobudli právoplatnosť a boli vykonané. Ani odvolanie týkajúce sa len niektorého z viacerých obžalovaných nebráni tomu, aby rozsudok u ostatných obžalovaných nadobudol právoplatnosť a bol vykonaný.
(3) Ak bola lehota na podanie odvolania zmeškaná, avšak oprávnenou osobou bola podaná žiadosť o navrátenie lehoty, nemožno rozsudok vykonať až do právoplatnosti rozhodnutia o tejto žiadosti.
                                                               
§ 178
Právoplatnosť a vykonateľnosť uznesenia

 	(1) Uznesenie je právoplatné a vykonateľné, ak
 a) zákon proti nemu nepripúšťa sťažnosť,
 b) zákon síce proti nemu pripúšťa sťažnosť, avšak
    1. sťažnosť v lehote podaná nebola,
    2. oprávnené osoby sa sťažnosti výslovne vzdali alebo ju výslovne vzali späť, alebo
    3. podaná sťažnosť bola zamietnutá.
(2) Uznesenie je vykonateľné, aj keď doteraz nenadobudlo právoplatnosť, ak zákon proti nemu síce pripúšťa sťažnosť, avšak nepriznáva jej odkladný účinok.
(3) Sťažnosť, ktorá sa týka len niektorej z viacerých osôb alebo len niektorej z viacerých vecí, o ktorých bolo rozhodnuté tým istým uznesením, nebráni ani v prípade, že má odkladný účinok, tomu, aby uznesenie nadobudlo právoplatnosť a bolo vykonané v ostatných častiach, ak ich možno oddeliť.
(4) Ak bola lehota na podanie sťažnosti, ktorá má odkladný účinok zmeškaná, avšak oprávnenou osobou bola podaná žiadosť o navrátenie lehoty, nemožno uznesenie vykonať až do právoplatného rozhodnutia o tejto žiadosti.

ôsma  HLAVA

 SŤAŽNOSŤ A KONANIE O NEJ 

§ 179
 Prípustnosť a účinok 

(1) Opravným prostriedkom proti uzneseniu je sťažnosť.
(2) Sťažnosťou možno napadnúť každé uznesenie policajta okrem uznesenia o začatí  trestného stíhania (§ 203). Uznesenie súdu alebo prokurátora možno sťažnosťou napadnúť len v tých prípadoch, kde to zákon výslovne pripúšťa a ak rozhoduje vo veci v prvom stupni.
(3) Proti uzneseniu generálneho prokurátora možno podať sťažnosť, iba ak ide o uznesenie o zaistení majetku podľa § 441. O sťažnosti rozhoduje najvyšší súd.
(4) Sťažnosť má odkladný účinok, len kde to zákon výslovne ustanovuje.

 § 180
 Oprávnené osoby 

 	(1) Ak neustanovuje zákon niečo iné, môže sťažnosť podať osoba, ktorej sa uznesenie priamo dotýka alebo ktorá na uznesenie dala podnet svojím návrhom, na ktorý ju zákon oprávňuje; proti uzneseniu súdu môže podať sťažnosť aj prokurátor, a to i v prospech obvineného. V prospech mladistvého obvineného môžu podať sťažnosť, a to aj proti jeho vôli, zákonný zástupca, obhajca a orgán poverený starostlivosťou o mládež; lehota na podanie opravného prostriedku im plynie samostatne.
(2) Sťažnosť v prospech mladistvého môžu podať aj jeho príbuzní v priamom pokolení, jeho súrodenec, osvojiteľ, manžel alebo druh; lehota na podanie sťažnosti im končí tým istým dňom ako mladistvému.   
(3) Proti uzneseniu o väzbe a o ochrannom liečení môžu podať sťažnosť v prospech obvineného aj osoby, ktoré by mohli podať v jeho prospech odvolanie.
                                                           
§ 181
 Lehota a miesto na podanie 

(1) Sťažnosť sa podáva u orgánu, proti uzneseniu ktorého smeruje, a to do troch dní od oznámenia uznesenia (§ 172) s výnimkou sťažnosti proti uzneseniu o nevzatí do väzby (§ 80 ods. 2). Ak sa uznesenie oznamuje, tak obvinenému, ako i jeho zákonnému zástupcovi alebo obhajcovi, plynie lehota od toho oznámenia, ktoré bolo vykonané najneskoršie.
(2) Osobám, ktoré podľa ustanovenia § 180  môžu podať sťažnosť v prospech obvineného, sa končí lehota na podanie sťažnosti tým istým dňom ako obvinenému; prokurátorovi však plynie lehota vždy samostatne. 
 
§ 182
 Vzdanie sa a vzatie sťažnosti späť

(1) Oprávnená osoba sa môže sťažnosti výslovne vzdať.
(2) Oprávnená osoba môže podanú sťažnosť vziať výslovne späť, dokiaľ sa o nej nerozhodlo. Sťažnosť prokurátora môže vziať späť i nadriadený prokurátor.
(3) Sťažnosť podaná v prospech obvineného inou oprávnenou osobou alebo za obvineného obhajcom alebo zákonným zástupcom môže byť vzatá späť len s výslovným súhlasom obvineného. Prokurátor však môže vziať takú sťažnosť späť aj bez súhlasu obvineného. V tomto prípade plynie obvinenému nová lehota na podanie sťažnosti od upovedomenia, že sťažnosť bola vzatá späť.
(4) Vzatie sťažnosti späť vezme, ak niet prekážok, uznesením na vedomie orgán povolaný na rozhodnutie o sťažnosti, a ak nebola vec doteraz tomuto orgánu predložená, orgán proti rozhodnutiu ktorého sťažnosť smeruje; v konaní pred súdom o tom rozhoduje predseda senátu.          
                                                     
 § 183
 Dôvody sťažnosti 

 	(1) Uznesenie možno napadnúť
  a) pre nesprávnosť niektorého jeho výroku,
  b) pre zrejmý rozpor výroku s odôvodnením alebo
   c) pre porušenie ustanovení o konaní, ktoré uzneseniu predchádzalo, ak toto porušenie mohlo spôsobiť nesprávnosť niektorého výroku uznesenia.
(2) Sťažnosť možno opierať o nové skutočnosti a dôkazy.
(3) Ak podáva sťažnosť prokurátor, orgán poverený starostlivosťou o mládež alebo obhajca za obvineného alebo vo vlastnom mene, musí byť sťažnosť zároveň odôvodnená.

§ 184
Konanie pred orgánom,
proti uzneseniu ktorého sťažnosť smeruje

(1) Orgán, proti uzneseniu ktorého sťažnosť smeruje, môže jej sám vyhovieť, ak sa zmena pôvodného uznesenia nedotkne práv inej strany trestného konania. Ak ide o uznesenie policajta, ktoré bolo vydané s predchádzajúcim súhlasom prokurátora alebo na jeho pokyn, môže policajt sám sťažnosti vyhovieť len s predchádzajúcim súhlasom prokurátora. Ak ide o uznesenie vydané vyšším súdnym úradníkom, môže sťažnosti vyhovieť predseda senátu a v prípravnom konaní sudca pre prípravné konanie; ak predseda senátu alebo sudca pre prípravné konanie rozhodne o sťažnosti sám, považuje sa jeho rozhodnutie za rozhodnutie súdu prvého stupňa; proti nemu je prípustná sťažnosť podľa všeobecných ustanovení o sťažnosti.
(2) Ak lehota na podanie sťažnosti už všetkým oprávneným osobám uplynula a sťažnosti sa nevyhovelo podľa odseku 1, predloží vec na rozhodnutie
  a) policajt prokurátorovi, ktorý vykonáva nad prípravným konaním dozor a ak ide o sťažnosť proti uzneseniu, ku ktorému tento prokurátor dal súhlas alebo pokyn, jeho prostredníctvom nadriadenému prokurátorovi,
  b) prokurátor nadriadenému prokurátorovi alebo súdu,
  c) predseda senátu okresného súdu nadriadenému krajskému súdu, pritom doručí, ak treba odpis sťažnosti prokurátorovi a osobe, ktorá by mohla byť rozhodnutím o sťažnosti  priamo dotknutá, s výnimkou sťažnosti prokurátora proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby (§ 80 ods. 2).
(3) Ak bola podaná sťažnosť proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby, sudca bezodkladne predloží vec nadriadenému krajskému súdu na rozhodnutie. Predloženie spisu zabezpečí Policajný zbor najneskôr v nasledujúci pracovný deň.

§ 185
 Rozhodovanie o sťažnosti 
proti rozhodnutiam o zaistení majetku

O sťažnosti proti rozhodnutiu, ktorým prokurátor zaistil majetok obvineného na zaistenie nároku poškodeného (§ 49), alebo prokurátor zaistil majetok obvineného (§ 441 ods. 1), rozhoduje uznesením súd, v obvode ktorého je činný prokurátor, ktorý napadnuté rozhodnutie vydal, a to spravidla do piatich pracovných dní od predloženia veci súdu.
Rozhodnutie nadriadeného orgánu
§ 186

(1) Pri rozhodovaní o sťažnosti preskúma nadriadený orgán
 a) správnosť výrokov napadnutého uznesenia, proti ktorým sťažovateľ podal sťažnosť, a
 b) konanie predchádzajúce týmto výrokom napadnutého uznesenia.
(2) Ak sa týka sťažnosť len niektorej z viacerých osôb alebo len niektorej z viacerých vecí, o ktorých sa rozhodlo tým istým uznesením, preskúma nadriadený orgán len správnosť výrokov týkajúcich sa tejto osoby alebo tejto veci a konanie predchádzajúce preskúmavanej časti uznesenia.
(3) O sťažnosti podľa § 184 ods. 3 rozhodne nadriadený súd na verejnom zasadnutí do piatich pracovných dní od predloženia veci na rozhodnutie. 

§187

(1) Nadriadený orgán zamietne sťažnosť,
 a) ak nie je prípustná,
 b) ak bola podaná oneskorene, neoprávnenou osobou, osobou, ktorá sa jej výslovne vzdala alebo ktorá znovu podala sťažnosť, ktorú už predtým výslovne vzala späť, alebo
 c) ak nie je dôvodná.
(2) Ako oneskorenú nemožno zamietnuť sťažnosť, ktorú oprávnená osoba podala oneskorene len preto, že sa spravovala nesprávnym poučením, ktoré jej bolo dané pri oznámení uznesenia.
                                                               
 § 188

(1) Ak nezamietne nadriadený orgán sťažnosť, zruší napadnuté uznesenie, a ak je podľa povahy veci potrebné nové rozhodnutie, buď
 a) rozhodne vo veci sám, alebo
 b) uloží orgánu, proti rozhodnutiu ktorého sťažnosť smeruje, aby vo veci znovu konal a rozhodol s výnimkou rozhodovania o sťažnosti proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby.
(2) Súd rozhodujúci o sťažnosti proti uzneseniu prokurátora v prípravnom konaní môže tiež, ak je to pre náležité objasnenie veci potrebné, pri zrušení napadnutého uznesenia vrátiť vec do prípravného konania a to aj v tom prípade, že trestné stíhanie bolo zastavené po nariadení hlavného pojednávania. Ustanovenie § 169 ods. 2 sa použije primerane s tým, že tiež uvedie, v ktorých smeroch treba konanie doplniť.
(3) Ak je chybná len časť napadnutého uznesenia a možno ju oddeliť od ostatných alebo ak sa týka sťažnosť len časti uznesenia (§ 186), obmedzí nadriadený orgán svoje rozhodnutie podľa odseku 1 len na túto časť.
(4) Ak nedostatok spočíva v tom, že v napadnutom uznesení niektorý výrok chýba alebo je neúplný, môže nadriadený orgán bez toho, že by vyslovil zrušenie napadnutého uznesenia, buď ho sám doplniť, alebo uložiť orgánu, proti rozhodnutiu ktorého sťažnosť smeruje, aby o chýbajúcom výroku rozhodol alebo neúplný výrok doplnil.
(5) Súd rozhodujúci o sťažnosti môže, ak to pokladá za nevyhnutné, nariadiť, aby vec bola znovu v prvom stupni prejednaná a bolo o nej rozhodnuté    v inom zložení senátu alebo iným súdom toho istého druhu a toho istého stupňa    v jeho obvode.
(6) Orgán, ktorému bola vec vrátená na nové prejednanie a rozhodnutie, je pri novom rozhodovaní viazaný právnym názorom, ktorý vo veci vyslovil nadriadený orgán, a je povinný vykonať úkony, ktorých vykonanie tento orgán nariadil.
(7) Ak nadriadený súd rozhodne o vzatí obvineného do väzby, ihneď nariadi, aby ho dodal do miesta výkonu väzby útvar Policajného zboru alebo Vojenská polícia. 

§ 189

(1) Orgán rozhodujúci o sťažnosti nemôže z jej podnetu zmeniť uznesenie v neprospech osoby, ktorá sťažnosť podala alebo v prospech ktorej bola sťažnosť podaná.
(2) Ak zmení nadriadený orgán uznesenie v prospech obvineného z dôvodu porušenia jeho práva na obhajobu a je to na prospech aj niektorému spoluobvinenému, zmení uznesenie aj v prospech tohto spoluobvineného.
(3) Ustanovenie odseku 1 platí primerane i pre orgán, ktorému bola vec prikázaná na nové prejednanie a rozhodnutie.

Deviata  HLAVA

TROVY TRESTNÉHO KONANIA

Trovy trestného konania, ktoré znáša štát
§ 190

(1) Trovy nevyhnutné na vykonanie trestného konania, včítane trov vykonávacieho konania znáša štát; neznáša však vlastné trovy obvineného, zúčastnenej osoby a poškodeného, ani výdavky spojené so zvolením obhajcu a splnomocnenca. Štát však znáša trovy na nutnú obhajobu, ktoré vznikli obvinenému v dôsledku dovolania podaného generálnym prokurátorom. Trovy mimoriadneho dovolania znáša štát vždy.
(2) Obhajca má voči osobe, ktorá ho splnomocnila nárok na odmenu a  náhradu hotových výdavkov podľa advokátskej tarify.
(3) Obhajca, ktorý bol obvinenému ustanovený, má voči štátu nárok na odmenu a náhradu hotových výdavkov podľa advokátskej tarify, pokiaľ zákon neustanovuje inak.
(4) O výške odmeny a náhrade hotových výdavkov rozhodne na návrh obhajcu orgán činný v trestnom konaní, ktorého rozhodnutím sa trestné stíhanie právoplatne skončilo. V konaní pred súdom rozhodne predseda senátu súdu prvého stupňa.
(5) Proti rozhodnutiu podľa odseku 4 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 191

(1) Ak obvinený alebo iná osoba, ktorá bola o úkone riadne upovedomená alebo na úkon predvolaná bezdôvodnou neúčasťou spôsobí, že úkon sa v prípravnom konaní nemohol vykonať, alebo hlavné pojednávanie či verejné zasadanie sa muselo odročiť, je povinný uhradiť náklady, spojené s opakovaním úkonu alebo s novým hlavným pojednávaním alebo verejným zasadnutím. O tom musí byť tak obvinený, ako aj ostatné osoby, poučený.
(2) Výšku a spôsob úhrady zvýšených trov trestného konania podľa odseku 1 ustanoví všeobecne záväzný predpis, ktorý vydá ministerstvo spravodlivosti a Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky.
(3) Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

Povinnosť na náhradu trov trestného konania
§ 192

(1) Ak bol obžalovaný právoplatne uznaný za vinného, je povinný nahradiť štátu
a)	trovy spojené s výkonom väzby,
b) vyplatenú odmenu a hotové výdavky obhajcovi ustanovenému štátom, pokiaľ nemá nárok na bezplatnú obhajobu,
b)	trovy spojené s výkonom trestu odňatia slobody a
c)	paušálnou sumou ostatné trovy, ktoré znáša štát.
(2) Úhradu trov spojených s výkonom väzby upravuje osobitný predpis.
(3) Paušálnu sumu uvedenú v odseku 1 písm. d) ustanoví ministerstvo spravodlivosti všeobecne záväzným právnym predpisom.
(4) Úhradu trov, spojených s výkonom trestu odňatia slobody, upravuje osobitný predpis.

§ 193

(1) Kto podal celkom bezvýsledne návrh na obnovu konania alebo dovolanie, je povinný nahradiť štátu trovy konania o tomto návrhu alebo dovolaní, a to paušálnou sumou, ktorú ustanoví ministerstvo spravodlivosti všeobecne záväzným právnym predpisom. Ďalej je povinný nahradiť štátu odmenu a hotové výdavky obhajcovi, pokiaľ bol v súvislosti s týmto konaním ustanovený, ibaže obvinený má nárok na bezplatnú obhajobu alebo na obhajobu za zníženú odmenu.
(2) Povinnosť na náhradu podľa odseku 1 nepostihuje prokurátora a orgán poverený starostlivosťou o mládež.

§ 194
Povinnosť na náhradu trov poškodeného

Ak bol poškodenému aspoň sčasti priznaný nárok na náhradu škody, je odsúdený, ktorému bola povinnosť na náhradu škody uložená, povinný nahradiť mu trovy, potrebné na účelné uplatnenie jeho nároku v trestnom konaní, včítane trov vzniknutých pribraním splnomocnenca.

Rozhodovanie o povinnosti na náhradu
trov trestného konania a o ich výške
§ 195
	
(1) O povinnosti na náhradu trov poškodeného a o ich výške (§ 194), ako aj o povinnosti na náhradu trov spojených s výkonom väzby a o povinnosti na náhradu odmeny a hotových výdavkov, uhradených obhajcovi ustanovenému štátom (§ 192 odsek 1 písm. a/, b/), rozhodne po právoplatnosti rozsudku predseda senátu súdu prvého stupňa.
(2) Proti rozhodnutiu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 196

Ak trovy, určené paušálnou sumou (§ 192 odsek 1 písm. d/ a § 193 ods. 1), neboli zaplatené kolkovými známkami, rozhodne o povinnosti na ich náhradu po právoplatnosti rozsudku predseda senátu súdu prvého stupňa.

D R U H Á  Č A S Ť

P R Í P R A V N É  K O N A N I E

PRVÁ HLAVA

POSTUP PRED ZAČATÍM VYŠETROVANIA

§ 197

(1) Oznámenie o skutočnostiach nasvedčujúcich tomu, že bol spáchaný trestný čin (ďalej len "oznámenie") sa podáva prokurátorovi alebo policajtovi. 
             (2)  Ak prokurátor alebo policajt po prijatí oznámenia zistí, že oznámenie je potrebné doplniť toto bezodkladne doplní do 30 dní od prijatia oznámenia a aj výsluchom oznamovateľa (§ 61 ods. 2) alebo vyžiadaním písomných podkladov.

§ 198

 Ak nie dôvod na postup podľa § 199 ods. 1 alebo ods. 2 policajt bezodkladne vydá uznesenie o začatí trestného stíhania. 
§ 199

(1) Ak nie je dôvod na postup podľa § 198 ods. 1 policajt oznámenie
a) odovzdá príslušnému orgánu na prejednanie priestupku alebo  iného správneho deliktu,
b) odovzdá inému orgánu na disciplinárne konanie alebo kárne prejednanie alebo
c) odloží, ak je trestné stíhanie neprípustné (§ 9) alebo ak zanikla  trestnosť činu. 
(2) Policajt môže oznámenie odložiť, ak je trestné stíhanie neúčelné vzhľadom na okolnosti uvedené v § 218 ods. 2.

§ 200

Ak policajt nepostupuje podľa § 198 alebo § 199 ods. 1 oznámenie odmietne. 

§ 201

(1) Policajt rozhodne podľa § 199 alebo § 200 do 30 dní od doručenia oznámenia uznesením, ktoré doručí oznamovateľovi a poškodenému. Policajt doručí takéto uznesenie aj prokurátorovi najneskôr do 48 hodín. 
(2) Oznamovateľ a poškodený môže podať proti uzneseniu podľa odseku 1 sťažnosť, ktorá nemá odkladný účinok.

§ 202
Oprávnenia prokurátora

(1) Prokurátor po doručení oznámenia môže postupovať podľa § 198 až § 200 alebo odovzdať oznámenie policajtovi. O odovzdaní veci policajtovi bezodkladne písomne upovedomí oznamovateľa a poškodeného. 
(2) Prokurátor preskúma postup policajta podľa § 198 až § 200, ak ho o to požiada oznamovateľ alebo poškodený a výsledok preskúmania im oznámi.
(3) Prokurátor je oprávnený
 a) dávať záväzné pokyny policajtovi na postup podľa § 198 ods. 1, § 202 alebo § 203,
 b) vyžadovať od policajta spisy, dokumenty, materiály a správy o poznatkoch, ktoré nasvedčujú spáchaniu trestného činu, na preskúmanie zákonnosti, opodstatnenosti a včasnosti jeho postupu.

D R U H Á   HLAVA 

PRÍPRAVNÉ KONANIE

P r v ý   o d d i e l

Začatie prípravného konania

§ 203
Začatie trestného stíhania

(1) Trestné stíhanie sa začne vydaním uznesenia podľa § 198 ods. 1 alebo, ak hrozí nebezpečenstvo z omeškania, vykonaním zaisťovacieho, neopakovateľného alebo neodkladného úkonu. Po jeho vykonaní policajt vyhotoví ihneď uznesenie, v ktorom uvedie, ktorým úkonom sa začalo trestné stíhanie. O začatí trestného stíhania policajt upovedomí oznamovateľa a poškodeného, ak je známy. Uznesenie doručí prokurátorovi najneskôr do 48 hodín. 
(2) Policajt postupuje primerane podľa odseku 1, ak sa o skutočnostiach odôvodňujúcich začatie trestného stíhania dozvie inak ako z oznámenia (§ 197).
(3) Uznesenie o začatí trestného stíhania musí obsahovať opis skutku s uvedením mista, času, prípadne iných okolností, za akých k nemu došlo, o aký trestný čin v tomto skutku ide, a to jeho zákonným pomenovaním a uvedením príslušného ustanovenia Trestného zákona. Uznesenie neobsahuje odôvodnenie..
(4) Trestné stíhanie sa začne vykonaním zaisťovacieho, neodkladného alebo neopakovateľného úkonu aj vtedy, ak ho vykonal miestne nepríslušný policajt, ak nebolo možné dosiahnuť, aby ho vykonal príslušný policajt a najneskôr do troch dní od jeho vykonania odovzdá vec príslušnému policajtovi.
(5) Policajt je oprávnený po začatí trestného stíhania  vykonávať všetky úkony podľa tohto zákona.

D r u h ý  o d d i e l

Postup vo vyšetrovaní

§ 204
Druhy vyšetrovania

(1) Vyšetrovanie sa vykonáva o trestných činoch, o ktorých sa nevykonáva skrátené vyšetrovanie (§ 206).
(2) Vyšetrovanie sa vykonáva aj o trestných činoch, o ktorých sa inak vykonáva skrátené vyšetrovanie, ak to nariadi prokurátor (§ 223 odsek 2 písm. g)).
(3)  Vyšetrovanie vykonávajú policajti (§ 10 odsek 8 písm. a)). 

§ 205
Spoločný postup pre vyšetrovanie

(1) Policajt vykonáva vyšetrovanie spravidla osobne. Úkony, ktorými sa začalo vyšetrovanie alebo ktoré boli vykonané po začatí vyšetrovania miestne nepríslušným policajtom, nie je potrebné opakovať, ak boli vykonané podľa ustnovení tohto zákona.
(2) Policajt postupuje pri vyšetrovaní tak, aby čo najrýchlejšie v potrebnom rozsahu zadovážil najmä podklady na zistenie skutku a páchateľa trestného činu. 
(3) Okrem prípadu, na ktorý je potrebné rozhodnutie alebo súhlas sudcu pre prípravné konanie alebo prokurátora, vykonáva policajt všetky úkony samostatne a je zodpovedný za ich zákonné a včasné vykonanie. 
(4) Policajt zadovažuje dôkazy bez ohľadu na to, či svedčia v prospech alebo v neprospech obvineného, pritom postupuje podľa § 205 ods. 3. Obvinený nesmie byť nijakým spôsobom k výsluchu a k priznaniu donucovaný. Odopretie výpovede nesmie byť použité ako dôkaz proti obvinenému.

§ 206
Rozsah skráteného vyšetrovania

(1) Skrátené vyšetrovanie sa vykonáva o prečinoch.
(2) Skrátené vyšetrovanie o prečinoch, pre ktoré zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje tri roky vykonáva policajt uvedený v § 10 odsek 8 písm. b); o ostatných prečinoch policajt uvedený v § 10 odsek 8 písm. a).

§ 207
Postup pri skrátenom vyšetrovaní

(1) Pri skrátenom vyšetrovaní postupuje policajt podľa ustanovení tohto zákona o vyšetrovaní s týmito odchýlkami
 a) výsluch svedka vykoná, len ak ide o neopakovateľný úkon, alebo ak ide o svedka, ktorý bol osobne prítomný pri páchaní trestného činu alebo svedka, ktorý má poznatky o osobe, ktorá je dôvodne podozrivá zo spáchania trestného činu; v ostatných prípadoch vyžiada vysvetlenie o ktorom spíše záznam. Pri spisovaní záznamu sa primerane postupuje podľa § 123, § 124, § 125, § 126 a § 134. 
 b) skrátené vyšetrovanie spravidla ukončí v lehote dvoch mesiacov od vznesenia obvinenia.
	(2) Ak vzhľadom na okolnosti prípadu, alebo z iných závažných dôvodov, nebolo možné toto vyšetrovanie dokončiť v lehote dvoch mesiacov, môže túto lehotu na žiadosť policajta predĺžiť prokurátor, najviac však o jeden mesiac.

§ 208
Dočasné odloženie vznesenia obvinenia

(1) Ak je to potrebné na objasnenie obzvlášť závažného zločinu spáchaného organizovanou skupinou, zločineckou skupinou alebo teroristickou skupinou alebo na zistenie ich páchateľov, môže policajt s predchádzajúcim súhlasom prokurátora dočasne odložiť vznesenie obvinenia (§ 209) proti osobe, ktorá sa významnou mierou podieľa na objasnení trestného činu spáchaného organizovanou skupinou, zločineckou skupinou alebo teroristickou skupinou alebo na zistenie ich páchateľov, na nevyhnutnú dobu.
	(2) O dočasnom odložení vznesenia obvinenia policajt vyhotoví záznam, ktorého odpis do 48 hodín zašle prokurátorovi.
	(3)  Ak pominú dôvody pre dočasné odloženie vznesenia obvinenia, policajt na pokyn prokurátora nezodkladne vznesie obvinenie.

Vznesenie obvinenia
§ 209

(1) Ak je na podklade oznámenia alebo zistených skutočností po začatí trestného stíhania dostatočne odôvodnený záver, že trestný čin spáchala určitá osoba, policajt bez meškania vydá uznesenie o vznesení obvinenia, ktoré oznámi bez zbytočného odkladu obvinenému a doručí najneskôr do 48 hodín prokurátorovi; o tomto úkone bez zbytočného odkladu upovedomí oznamovateľa a poškodeného. Ak bolo obvinenie oznámené vyhlásením uznesenia, je policajt povinný vydať obvinenému jeho rovnopis.
(2) O začatí trestného stíahnia a vznesení obvinenia možno rozhodnúť jedným uznesením, ktoré policajt oznámi bez zbytočného odkladu obvinenému a doručí ho najneskôr do 48 hodín prokurátorovi. O tomto úkone upovedomí oznamovateľa a poškodeného. Ak bolo začatie trestného stíhania a vznesenie obvinenia oznámené vyhlásením uznesenia, je policajt povinný vydať obvinenému jeho rovnopis.
(3) Uznesenie o vznesení obvinenia musí obsahovať opis skutku s uvedením miesta, času, prípadne iných okolností, za ktorých k nemu došlo tak, aby skutok nemohol byť zamenený s iným skutkom, zákonné pomenovanie trestného činu o ktorý v tomto skutku ide, a to aj s uvedením príslušného ustanovenia Trestného zákona a skutočností, ktoré odôvodňujú vznesenie obvinenia. 
(4) Ak v priebehu vyšetrovania vyjde najavo, že obvinený spáchal pred vznesením obvinenia ďalší čiastkový útok pokračovacieho trestného činu, na ktorý sa uznesenie o vznesení obvinenia nevzťahovalo, vznesie policajt obvinenie aj pre tento ďalší čiastkový útok pokračovacieho trestného činu.
(5) Ak v priebehu vyšetrovania vyjde najavo, že skutok, pre ktorý bolo vznesené obvinenie, je iným trestným činom alebo aj ďalším trestným činom, ako bol v uznesení o vznesení obvinenia právne posúdený, policajt obvineného na túto okolnosť písomne upozorní; upozornenie môže uviesť aj v zápisnici. Rovnopis upozornenia alebo zápisnice doručí do 48 hodín prokurátorovi.

§ 210

(1) Ak nemožno hodnoverne zistiť totožnosť osoby, voči ktorej má byť vznesené obvinenie, k uzneseniu o vznesení obvinenia sa priložia jej daktyloskopické odtlačky, obrazové záznamy, údaje o vonkajšom meraní tela, zvláštnych telesných znameniach a namiesto osobných údajov sa v uznesení o vznesení obvinenia uvedie jej prezývka alebo iné označenie a podrobný opis osoby.
(2) Ak sa v priebehu vyšetrovania zistí totožnosť osoby, označenej podľa odseku 1 alebo, ak v priebehu vyšetrovania vyjde najavo, že totožnosť osoby, ktorej bolo vznesené obvinenie je iná, ako je uvedené v uznesení o vznesení obvinenia, policajt o tom upovedomí obvineného a zaznačí to v zápisnici. Rovnopis zápisnice doručí do 48 hodín prokurátorovi a ak je obvinený vo väzbe, aj súdu, ktorý o väzbe rozhodol, ústavu, v ktorom sa väzba vykonáva a obhajcovi obvineného. Úkony, ktoré boli vykonané po označení osoby podľa odseku 1 alebo pred zistením jej pravej totožnosti, nie je potrebné opakovať.

Skončenie vyšetrovania
§ 211

            (1) Ak policajt považuje vyšetrovanie za skončené a jeho výsledky za postačujúce na na podanie návrhu na obžalobu alebo na iné rozhodnutie, umožní obvinenému, obhajcovi, poškodenému, jeho splnomocnencovi alebo opatrovníkovi v primeranej lehote preštudovať spisy a podať návrhy na doplnenie vyšetrovania; týchto práv sa môžu tieto osoby výslovne vzdať, o čom musia byť poučené. Obvineného a obhajcu upozorní policajt na práva podľa prvej vety najmenej tri dni vopred. Túto lehotu možno s ich súhlasom skrátiť. Návrh na doplnenie vyšetrovania môže policajt odmietnuť, ak ho nepovažuje za potrebný. 
(2) O úkonoch, využití alebo odmietnutí práv podľa odseku 1 vykoná policajt záznam do spisu.

§ 212

(1) Po skončení vyšetrovania policajt predloží spis prokurátorovi s návrhom na podanie obžaloby alebo na iné rozhodnutie, ak nerozhodne podľa § 216 ods. 1 alebo podľa  § 217 ods. 3. Návrh na podanie obžaloby musí obsahovať zoznam vykonaných a navrhovaných dôkazov a odôvodnenie, prečo nevyhovel návrhom na vykonanie ďalších dôkazov alebo odmietol predložené dôkazy. So spisom predloží aj zoradené a očíslované vecné dôkazy, ak to ich povaha umožňuje.
(2) Vyšetrovanie obzvášť závažných zločinov je potrebné skončiť spravidla do šiestich mesiacov od vznesenia obvinenia; v ostatných prípadoch do štyroch mesiacov.
	(3) Pokiaľ nie je vyšetrovanie skončené v lehotách uvedených v odseku 2, policajt prokurátorovi písomne odôvodní, prečo nebolo možné vyšetrovanie skončiť v zákonom ustanovených lehotách, aké úkony treba ešte vykonať a po akú dobu bude ešte vyšetrovanie pokračovať. Prokurátor môže policajtovi pokynom zmeniť rozsah úkonov, ktoré majú byť ešte vykonané. Môže tiež určiť inú lehotu, po ktorú má vyšetrovanie ešte trvať. Prokurátor je povinný vykonávanie týchto úkonov najmenej raz za mesiac skontrolovať a o kontrole vyhotoviť záznam.

§ 213
Žiadosť o preskúmanie postupu policajta

Obvinený, poškodený a zúčastnená osoba majú právo kedykoľvek v priebehu vyšetrovania žiadať prokurátora, aby bol preskúmaný postup policajta, najmä aby boli odstránené prieťahy alebo iné závady vo vyšetrovaní. Žiadosť musí byť prokurátorovi ihneď predložená. Prokurátor je povinný žiadosť bez meškania preskúmať a o výsledku žiadateľa upovedomiť. 

T r e t í  o d d i e l

Súhlas poškodeného

§ 214

(1) Trestné stíhanie pre trestný čin ublíženia na zdraví podľa §167 a §168, ohrozovania pohlavnou chorobou podľa § 177, neposkytnutia pomoci podľa § 186 a § 187, krádeže podľa § 222, sprenevery podľa § 223, neoprávneného úživania cudzej veci podľa § 225, neoprávneného používania cudzieho motorového vozidla podľa § 226 a § 227, podvodu podľa § 231, podieľníctva podľa § 240 a § 241, úžery podľa § 244, zatajenia veci podľa         § 245, porušovania povinností pri správe cudzieho majetku podľa § 246 a § 247, poškodzovania veriteľa podľa § 248, znevýhodňovania veriteľa podľa § 249, poškodzovania cudzej veci podľa § 252, poškodenia a zneužitia záznamu na nosiči informácií podľa § 253 a § 254, krivého obvinenia podľa § 362, ohovárania podľa § 387, poškodzovania cudzích práv podľa § 394 a § 395 Trestného zákona proti tomu, kto je vo vzťahu k poškodenému osobou, voči ktorej by mal poškodený ako svedok právo odoprieť výpoveď, ako aj pre trestný čin opilstva podľa § 374, ak inak vykazuje znaky skutkovej podstaty niektorého z týchto trestných činov, možno začať a v už začatom trestnom stíhaní pokračovať iba so súhlasom poškodeného. Ak je poškodených jedným skutkom niekoľko, stačí súhlas len jedného z nich. 
(2) Ustanovenie odseku 1 sa nepoužije, ak takým činom bola spôsobená smrť alebo poškodeným je obec, vyšší územný celok, štát, právnická osoba s majetkovou účasťou štátu alebo právnická osoba, ktorá hospodári s verejnými financiami.

§ 215

(1) Poškodený prejav vôle podľa § 214 ods. 1 oznámi prokurátorovi alebo policajtovi písomne alebo ústne do zápisnice.
(2) Súhlas s trestným stíhaním môže poškodený výslovným vyhlásením vziať kedykoľvek späť, a to až do času, než sa odvolací súd odoberie na záverečnú poradu.
(3) Súhlas výslovne odopretý alebo vzatý späť možno znovu udeliť, iba ak odopretie alebo späťvzatie súhlasu bolo vyvolané v tiesni, vyhrážkami, nátlakom, závislosťou alebo podriadenosťou.
(4) O prípustnosti znovuudelenia súhlasu rozhodne ten orgán činný v trestnom konaní alebo súd, ktorý vo věci koná.

Š t v r t ý  o d d i e l

§ 216
Účasť obhajcov na úkonoch vo vyšetrovaní

(1) Obhajca má právo od vznesenia obvinenia zúčastniť sa vyšetrovacích úkonov a pri skrátenom vyšetrovaní má obhajca právo od vznesenia obvinenia byť prítomný pri vyšetrovacích úkonoch, ktorých sa môže zúčastniť obvinený. Obvinenému a iným vypočúvaným osobám môže obhajca klásť otázky potom, ako mu policajt udelí slovo.
(2) Ak obhajca oznámi policajtovi, že sa chce zúčastniť vyšetrovacieho úkonu podľa odseku 1, je policajt povinný včas mu oznámiť čas a miesto konania úkonu, okrem prípadu, keď vykonanie úkonu nemožno odložiť a vyrozumenie obhajcu nemožno zabezpečiť. O tomto postupe policajt vyhotoví záznam, ktorý založí do spisu.

P i a t y  o d d i e l

Rozhodnutia v prípravnom konaní

§ 217
Postúpenie veci

(1) Prokurátor alebo policajt postúpi vec inému orgánu, ak výsledky vyšetrovania preukazujú, že nejde o trestný čin, ale ide o skutok, ktorý by mohol byť priestupkom alebo iným správnym deliktom alebo by mohol byť prejednaný v disciplinárnom konaní alebo v kárnom konaní.   
(2) Policajt postúpi vec inému orgánu iba, ak vo veci nebolo vznesené obvinenie.
 	(3) Uznesenie o postúpení veci sa doručuje obvinenému a poškodenému a ak oznamovateľ nie je poškodeným, aj oznamovateľovi; uznesenie policajta sa najneskôr do 48 hodín doručí aj prokurátorovi.
(4) Proti uzneseniu podľa odseku 1 môže obvinený a poškodený podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 218
Zastavenie trestného stíhania

(1) Prokurátor zastaví trestné stíhanie, ak 
a) je nepochybné, že sa nestal skutok, pre ktorý sa vedie  trestné stíhanie,
b) nie je tento skutok trestným činom a nie je dôvod na  postúpenie veci, 
c) nie je dokázané, že skutok spáchal obvinený,
d) je trestné stíhanie neprípustné podľa § 9,
e)  obvinený nebol v čase činu pre nepríčetnosť trestne  zodpovedný, 
f)  ak schválil zmier alebo
g) zanikla trestnosť činu.
(2) Prokurátor môže zastaviť trestné stíhanie, ak
a) je trest, ku ktorému môže trestné stíhanie viesť, celkom bez významu popri treste, ktorý bol obvinenému pre iný čin už právoplatne uložený alebo
 b) o skutku obvineného bolo už právoplatne rozhodnuté disciplinárne alebo kárne iným orgánom, cudzozemským súdom alebo orgánom príslušným na konanie o priestupku alebo inom správnom delikte a toto rozhodnutie možno považovať za dostačujúce.
c) obvinený sa významnou mierou podieľal na objasnení obzvlášť závažného zločinu spáchaného organizovanou skupinou, zločineckou skupinou alebo teroristickou skupinou, alebo na zistení ich páchateľov a záujem spoločnosti neprevyšuje záujem na stíhaní takéhoto obvineného.
(3) Policajt zastaví trestné stíhanie podľa odseku 1 písm. a/, b/, d/, a g/ iba, ak vo veci nebolo vznesené obvinenie.
(4) Uznesenie podľa odsekov 1 a 2 sa doručuje obvinenému. Poškodenému sa doručuje uznesenie podľa odsekov 1 a 2 písm. a) a písm. b). Uznesenie podľa odseku 3 sa doručuje poškodenému; prokurátorovi sa doručí najneskôr do 48 hodín.
(5) Proti uzneseniu o zastavení trestného stíhania môže obvinený a poškodený podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
(6) V trestnom stíhaní, ktoré bolo zastavené podľa odseku 2, sa pokračuje, ak obvinený vyhlási do troch dní od doručenia uznesenia, že na prejednaní veci trvá. O tom je potrebné obvineného poučiť.

Podmienečné zastavenie trestného stíhania
§ 219

(1) V konaní o prečine, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje päť rokov, môže prokurátor po vznesení obvinenia do podania obžaloby na návrh policajta alebo aj bez návrhu podmienečne zastaviť trestné stíhanie, ak 
a) sa obvinený k prečinu priznal a
b) nahradil škodu, ak bola činom spôsobená alebo s poškodeným o jej náhrade uzavrel dohodu alebo urobil iné potrebné opatrenia na jej náhradu a
c) vzhľadom na osobu obvineného, s prihliadnutím na jeho doterajší život a na okolnosti prípadu, možno takéto rozhodnutie považovať za dostačujúce.
(2) V uznesení o podmienečnom zastavení trestného stíhania sa určí skúšobná doba na jeden rok až päť rokov. Skúšobná doba sa začína právoplatnosťou uzesenia o podmienečnom zastavení trestného stíhania.
(3) Obvinenému, ktorý uzavrel s poškodeným dohodu o náhrade škody, sa v uznesení o podmienečnom zastavení trestného stíhania uloží, aby škodu v priebehu skúšobnej doby uhradil.
 	(4) Obvinenému možno tiež uznesením podľa odseku 2 uložiť, aby v skúšobnej dobe dodržiaval primerané obmedzenia smerujúce k tomu, aby viedol riadny život alebo aby sa zdržal činnosti, ktorá viedla k spáchaniu prečinu.
(5) Uznesenie o podmienečnom zastavení trestného stíhania sa doručuje obvinenému a poškodenému; obvinený a poškodený môže proti nemu podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok. 
 	(6) Podmienečné zastavenie trestného stíhania nie je možné, ak činom bola spôsobená smrť.
(7) Prokurátor je povinný bez meškania oznámiť registru trestov právoplatné podmienečné zastavenie trestného stíhania a dodatočne oznámiť, že sa obvinený osvedčil alebo, či sa v trestnom stíhaní pokračuje.

§ 220

(1) Ak obvinený v priebehu skúšobnej doby viedol riadny život, splnil povinnosť nahradiť spôsobenú škodu a vyhovel aj ďalším uloženým obmedzeniam a povinnostiam, prokurátor rozhodne, že sa obvinený osvedčil. Inak rozhodne, a to aj počas skúšobnej doby, že sa v trestnom stíhaní pokračuje. O pokračovaní v trestnom stíhaní vydá uznesenie.             
(2) Ak do jedného roka od uplynutia skúšobnej doby nebolo vydané rozhodnutie podľa odseku 1 bez zavinenia obvineného, má sa za to, že sa osvedčil.
(3) Uznesenie podľa odseku 1 sa doručuje obvinenému a poškodenému; obvinený a poškodený môžu proti nemu podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok. 
(4) Právoplatnosťou uznesenia o tom, že sa obvinený osvedčil alebo uplynutím lehoty podľa odseku 2 nastávajú účinky zastavenia trestného stíhania podľa § 9 odsek 1 písm. e). 

Prerušenie trestného stíhania
§ 221

(1) Policajt preruší trestné stíhanie, ak sa nezistili skutočnosti oprávňujúce vykonať trestné stíhanie proti určitej osobe.
(2) Policajt preruší trestné stíhanie, ak
 a) nemožno pre neprítomnosť obvineného alebo svedka, vec náležite objasniť,
 b) nemožno obvineného pre ťažkú chorobu postaviť pred súd,
 c) obvinený pre duševnú chorobu, ktorá nastala až po spáchaní činu, nie je schopný chápať zmysel trestného stíhania,
 d) je obvinený vydaný do cudziny podľa právoplatného rozhodnutia súdu, 
  e) ústavný súd pozastaví účinnosť právneho predpisu, jeho časti alebo niektorého jeho ustanovenia, ktorého použitie je rozhodujúce pre konanie alebo rozhodnutie vo veci samej, 
  f) je obvinený cudzinec alebo osoba bez štátnej príslušnosti a je odovzdaný na vykonanie procesných úkonov do cudziny, alebo
 g) obvinený sa významnou mierou podieľal na objasnení obzvlášť závažného zločinu spáchaného organizovanou skupinou, zločineckou skupinou alebo teroristickou skupinou alebo na zistení ich páchateľov.
(3) Prokurátor preruší trestné stíhanie, ak
 a) podal návrh na začatie konania o otázke, ktorú nie je v tomto konaní oprávnený riešiť     (§ 7) alebo
 b) Národná rada Slovenskej republiky alebo ústavný súd odopreli súhlas na vznesenie obvinenia voči osobe, na ktorého udelenie sú oprávnené.
(4) Ak pominie dôvod na prerušenie, prokurátor alebo policajt v trestnom stíhaní pokračuje uznesením.
(5) Uznesenie podľa odseku 1 až 4 sa doručuje obvinenému a poškodenému; obvinený a poškodený majú právo proti nemu podať sťažnosť. Uznesenie policajta sa doručuje najneskôr do 48 hodín prokurátorovi.

§ 222

Po prerušení trestného stíhania možno vykonávať len úkony podľa štvrtej, piatej a šiestej hlavy za zistenie, či nepominul dôvod prerušenia.

TRETIA HLAVA

DOZOR PROKURÁTORA

§ 223

(1) Dozor nad dodržiavaním zákonnosti pred začatím prípravného konania a v prípravnom konaní vykonáva prokurátor.
(2) Pri výkone tohto dozoru je prokurátor oprávnený
 a) dávať záväzné pokyny na vyšetrovanie a skrátené vyšetrovanie trestných činov a určovať lehoty na ich vybavenie,
 b) vyžadovať od policajta spisy, dokumenty, materiály a správy o stave konania vo veciach, v ktorých bolo začaté vyšetrovanie, na preverenie, či policajt včas začal vyšetrovanie a riadne v ňom postupuje,
 c) zúčastniť sa na vykonávaní úkonov policajta, osobne vykonať jednotlivý úkon alebo aj celé vyšetrovanie alebo skrátené vyšetrovanie a vydať rozhodnutie v ktorejkoľvek veci; pritom postupuje podľa tohto zákona; proti uzneseniu prokurátora je prípustná sťažnosť, rovnako ako proti uzneseniu policajta,
 d) vrátiť vec policajtovi na doplnenie vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania s pokynmi a určovať lehotu na ich doplnenie; o vrátení veci upovedomí obvineného a poškodeného,
 e) zrušiť nezákonné alebo neopodstatnené rozhodnutia policajta, ktoré môže nahradiť vlastnými rozhodnutiami; pričom pri uznesení o zastavení vyšetrovania, prerušení vyšetrovania alebo o postúpení veci to môže urobiť do 30 dní od ich doručenia; ak rozhodnutie policajta nahradil vlastným rozhodnutím inak, než na podklade sťažnosti oprávnenej osoby, proti jeho rozhodnutiu je prípustná sťažnosť rovnako, ako proti rozhodnutiu policajta,
 f) odňať vec policajtovi a prikázať ju inému, a to aj miestne nepríslušnému policajtovi alebo urobiť opatrenie, aby vec bola prikázaná inému policajtovi alebo policajtom,
 g) nariadiť, aby sa vo veciach uvedených v § 206 konalo vyšetrovanie.
(3) Prokurátor podľa odseku 2 písm. e/ rozhoduje uznesením, iba ak ním zrušuje nezákonné alebo neopodstatnené uznesenie policajta; toto uznesenie sa doručuje obvinenému a poškodenému.

§ 224
Obžaloba

Alternatíva I
(1) Ak výsledky vyšetrovania dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd, prokurátor obžalobu doručí obvinenému, jeho obhajcovi, poškodenému alebo jeho splnomocnencovi, zúčastnenej osobe alebo jej splnomocnencovi a zákonnému zástupcovi obvineného, ak tento nie je spôsobilý na právne úkony alebo ak jeho spôsobilosť na právne úkony bola obmedzená. Ak je obvinený mladistvý, postupuje sa aj podľa § 331.
Po doručení obžaloby uvedeným osobám podá obžalobu príslušnému súdu a pripojí k nej spisy, ich prílohy a dôkazné predmety. 
Ak má obvinený viacerých obhajcov, doručí sa odpis obžaloby tomu z nich, koho si určili na doručovanie písomností. Ak nebol určený žiaden z obhajcov, doručí sa každému z nich.

Alternatíva II
(1) Ak výsledky vyšetrovania dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd, prokurátor podá obžalobu príslušnému súdu, pripojí k nej spisy, ich prílohy a dôkazné predmety. O podaní obžaloby upovedomí obvineného, jeho obhajcu a poškodeného.

(2) Obžaloba sa môže podať len pre skutok, pre ktorý sa vznieslo obvinenie. Ak prokurátor mieni tento skutok posudzovať ako iný trestný čin, než ako ho posudzoval policajt, upozorní na to pred podaním obžaloby obvineného, obhajcu a poškodeného a zistí, či so zreteľom na zamýšľanú zmenu navrhujú doplniť vyšetrovanie alebo skrátené vyšetrovanie. Ak prokurátor nepovažuje navrhované doplnenie za potrebné, odmietne ho, urobí o tom záznam do spisu a vyrozumie osobu, ktorá návrh podala. 
(3) Spis obžaloby obsahuje najmä rozhodnutia orgánov prípravného konania o procesných úkonoch, zápisnicu o výsluchu obvineného, poškodeného, svedka a ďalšie dôkazy, na základe ktorých možno určiť páchateľa, ustáliť skutok uvedený v obžalobe a dôkazy významné pre určenie druhu a výmery trestu, výroku o náhrade škody a o ochrannom opatrení.
(4) Ak prokurátor obžalobu nepodá, urobí návrh na uloženie ochranného opatrenia podľa § 225 ods. 1 písm. f) samostatne.

Náležitosti obžaloby
§ 225

(1) Obžaloba musí obsahovať
 a) označenie prokurátora a dátum spísania obžaloby,
 b) meno a priezvisko obvineného, dátum a miesto jeho narodenia, bydlisko, prípadne iné údaje potrebné na to, aby sa nemohol zameniť s inou osobou; ak ide o osobu podliehajúcu právomoci vojenských súdov, uvedie sa aj hodnosť obvineného a útvar, ktorého je alebo bol príslušníkom,
 c) obžalobný návrh, v ktorom musí byť označený skutok, pre ktorý je obvinený stíhaný, s uvedením miesta, času a spôsobu jeho spáchania, prípadne s uvedením iných skutočností, ak ich treba na to, aby skutok nemohol byť zamenený s iným a aby bolo odôvodnené použitie určitej trestnej sadzby; ďalej sa uvedie, o ktorý trestný čin v skutku ide, jeho zákonné pomenovanie, príslušné ustanovenie Trestného zákona a všetky zákonné znaky, vrátane tých, ktoré odôvodňujú určitú trestnú sadzbu,
 d) u zločinov aj odôvodnenie obžalobného návrhu, ktoré obsahuje opísanie skutkového deja s uvedením dôkazov, ktoré odôvodňujú podanie obžaloby, obhajobu obvineného a stanovisko prokurátora k nej, ako aj právne úvahy, ktorými sa prokurátor spravoval, 
 e) dôkazy, ktoré prokurátor navrhuje vykonať na hlavnom pojednávaní a zoznam vecných dôkazov, ktoré predkladá súdu s obžalobou, spismi a ich prílohami a
 f) návrh na uloženie ochranného opatrenia, ak sú na to splnené zákonné podmienky.
	(2) V obžalobe prokurátor vždy uvedie aký postoj zaujal on, obvinený a poškodený k dohode (§ 227 a nasl.).

§ 226

Po podaní obžaloby môže prokurátor uložiť policajtovi zabezpečiť dôkaz, ktorý potrebuje vykonať v konaní pred súdom.

Konanie o dohode, o priznaní viny, prijatí trestu a o ďalších výrokoch
§ 227

(1) Ak výsledky vyšetrovania alebo skráteného vyšetrovania dostatočne odôvodňujú záver, že skutok je trestným činom a spáchal ho obvinený, ktorý sa k spáchaniu skutku výslovne priznal a dôkazy nasvedčujú pravdivosti jeho priznania, môže prokurátor na návrh obvineného, obhajcu alebo bez návrhu začať konanie o dohode. 
(2) Na konanie o dohode prokurátor predvolá obvineného; o čase a mieste konania upovedomí obhajcu obvineného, poškodeného a zúčastnenú osobu. Pri konaní o dohode sa postupuje primerane podľa hľadísk uvedených v § 324 ods. 3. Ak je obvinený v čase konania mladistvý, postupuje sa primerane aj podľa ustanovenia § 240, dohodu však nemožno uzavrieť, ak s ňou nesúhlasí zákonný zástupca mladistvého alebo jeho obhajca.
(3) Ak došlo k dohode v otázke viny a trestu, ale nie o náhrade škody, prokurátor podá na súd návrh na dohodu v rozsahu dohody a navrhne, aby súd poškodeného odkázal s nárokom na náhradu škody alebo jej časti na občiansko-právne konanie alebo iné konanie. Primerane postupuje aj pokiaľ sa týka zúčastnenej osoby.
(4) Ak v rámci konania o dohode prizná obvinený vinu zo spáchania stíhaného skutku v celkom rozsahu, ale nedôjde k dohode o treste, prokurátor podá obžalobu, v ktorej uvedie obvineným priznaný skutok a jeho právne posúdenie a požiada súd, aby vykonal hlavné pojednávanie a rozhodol o treste a ďalších výrokoch, ktoré majú podklad vo výroku o vine (náhrada škody, ochranné opatrenie).
(5) Ak v rámci konania o dohode obvinený prizná vinu len sčasti, podá prokurátor obžalobu, v ktorej uvedie obvineným priznaný skutok a jeho právne posúdenie, ako aj skutok a jeho právne posúdenie, ktorý obvinený nepriznal a požiada súd, aby vykonal hlavné pojednávanie a rozhodol v rozsahu nepriznanej časti viny, o treste a ďalších výrokoch, ktoré majú podklad vo výroku o vine (náhrada škody, ochranné opatrenie).
(6) Dohoda obsahuje
 a) označenie účastníkov dohody, miesto a čas jej spísania,
 b) opis skutku s uvedením miesta, času, prípadne iných okolností, za ktorých k nemu došlo tak, aby skutok nemohol byť zamenený s iným skutkom, zákonné pomenovanie trestného činu, ktorý bol skutkom spáchaný, a to aj s uvedením príslušného ustanovenia Trestného zákona,
 c) druh a výmeru trestu, vrátane zaradenia do nápravnovýchovnej skupiny,
 d) rozsah a spôsob náhrady škody, ak bola činom spôsobená,
 e) ochranné opatrenie, ak prichádza do úvahy jeho uloženie.
(7) Návrh dohody podpíšu na znak súhlasu prokurátor, obvinený, obhajca a poškodený, ak úspešne uplatnil nárok na náhradu škody a zúčastnil sa konania.
(8) Ak nedôjde k dohode podľa odseku 3, prokurátor o tom vykoná záznam do spisu.
	(9) Ak nedôjde k dohode o ochrannom opatrení, postupuje prokurátor podľa § 224 ods. 4.

§ 228

(1) Ak účastníci konania uzavreli dohodu, prokurátor podá súdu návrh na súdne konanie o dohode o priznaní viny a prijatí trestu a o ďalších výrokoch, ktoré majú vo výroku o vine svoj podklad (náhrada škody, ochranné opatrenie).
(2) Návrh podľa odseku 1 obsahuje
 a) označenie prokurátora a dátum spísania návrhu,
 b) návrh dohodnutého rozsudku.
(3) Prokurátor s návrhom podľa odseku 1 predkladá súdu dohodu, spisy, ich prílohy a zoznam vecných dôkazov.

§ 229
Úkony prokurátora 

Iba prokurátor je oprávnený
 a) podať obžalobu,
 b) uzavrieť s obvineným dohodu o priznaní viny a prijatí trestu a podať návrh súdu na jej schválenie,
 c)  schváliť zmier a zastaviť trestné stíhanie,
 d) nariadiť zaistenie majetku obvineného a určiť, na ktoré prostriedky a veci sa toto zaistenie nevzťahuje alebo zrušiť také zaistenie,
 e) vykonať zaistenie nároku poškodeného na náhradu škody, zrušiť toto zaistenie, a to aj čiastočne, alebo vec z neho vyňať, 
 f) nariadiť exhumáciu mŕtvoly,
 g) vyžiadať súhlas na vznesenie obvinenia alebo na zadržanie a podanie návrhu na vzatie do väzby osoby, na ktoré úkony je potrebný súhlas Národnej rady Slovenskej republiky alebo ústavného súdu,
 h) navrhnúť vyžiadanie obvineného z cudziny,
 i) vykonať predbežné vyšetrenie v konaní o vydanie do cudziny ak tento zákon neustanovuje inak a 
 j) vykonať ďalšie úkony podľa tohto zákona.

T R E T I A   Č A S Ť

K O N A N I E  P R E D  S Ú D O M  

PRVÁ HLAVA

VŠEOBECNÉ  USTANOVENIA

§ 230

	(1) Trestné stíhanie pred súdom sa koná len na podklade obžaloby alebo návrhu na konanie o priznaní viny a prijatí trestu (ďalej len „návrh na dohodu“ alebo „dohoda“), ktoré podáva a pred súdom zastupuje prokurátor.
	(2) Pri podaní a zastupovaní obžaloby alebo návrhu na dohodu sa prokurátor spravuje zákonom a vnútorným presvedčením založeným na uvážení všetkých okolností prípadu.
	(3) O obžalobe alebo o návrhu na dohodu koná a vo veci rozhoduje:
a) samosudca (§ 339), o prečinoch, na ktoré zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje päť rokov,
a)	predseda senátu alebo senát v ostatných prípadoch.

§ 231
	
	(1) Podanú obžalobu ako aj návrh na dohodu treba na súde najskôr preskúmať z toho hľadiska, či pre ďalšie konanie poskytujú spoľahlivý podklad, najmä preveriť, či prípravné konanie, ktoré im predchádzalo, bolo vykonané spôsobom zodpovedajúcim tomuto zákonu a či jeho výsledky dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd.
	(2) Po podaní obžaloby alebo návrhu na dohodu súd rozhoduje samostatne všetky otázky súvisiace s ďalším konaním a je povinný - nečakajúc na ďalšie návrhy - urobiť všetky rozhodnutia a opatrenia upravené týmto zákonom, ktoré sú potrebné na skončenie veci a na výkon súdneho rozhodnutia.
§ 232

	(1) Prokurátor môže vziať obžalobu späť až do začatia hlavného pojednávania a návrh na dohodu do začatia verejného zasadania nariadeného na jeho prejednanie; vec sa tým vracia do stavu prípravného konania. Predseda senátu uznesením vezme na vedomie späťvzatie obžaloby alebo späťvzatie návrhu prokurátora na dohodu. 
	(2) Ak prokurátor počas hlavného pojednávania oznámi, že ustupuje od obžaloby v celom rozsahu alebo pre niektorý zo skutkov uvedených v obžalobe, súd obžalovaného oslobodí v celom rozsahu alebo pre niektorý zo skutkov uvedený v obžalobe.

DRUHÁ  HLAVA

 P r v ý  o d d i e l

Preskúmanie obžaloby
§ 233

	(1) Obžalobu podanú na súde pre prečin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje päť rokov, preskúma samosudca a podľa jej obsahu a obsahu spisu
 a) postúpi vec príslušnému súdu, ak nie je sám na jej  prejednanie príslušný,
 b) postúpi vec inému orgánu, ak sú tu okolnosti uvedené  v § 217 ods. 1
 c) trestné stíhanie zastaví, ak sú tu okolnosti uvedené  v § 218 ods. 1
 d) trestné stíhanie preruší ak sú tu okolnosti uvedené  v § 221 ods. 2
 e) môže zastaviť trestné stíhanie ak sú tu okolnosti u vedené v § 218 ods. 2
 f) obžalobu odmietne, ak zistí závažné procesné chyby, najmä porušenie práva na obhajobu,
 g) trestné stíhanie podmienečne zastaví podľa § 219 ods. 1,
 h) rozodne o účasti záujmového združenia občanov v konaní pred súdom,
 i) vydá trestný rozkaz,
 j) nariadi hlavné pojednávanie, určí jeho termín a rozsah dokazovania.
	(2) Predseda senátu preruší trestné stíhanie, ak požiada Súdny dvor Európskych spoločenstiev o vydanie predbežného rozhodnutia.
	(3) Proti rozhodnutiu uvedenému v odseku 1 písm. a/ až g/ a v odseku 2 môže prokurátor i obvinený podať sťažnosť, ktorá má, ak nejde o prerušenie trestného, stíhania odkladný účinok.
	(4) Na uľahčenie rozhodnutia podľa odseku 1 a 2 môže samosudca vyslúchnuť obvineného i poškodeného alebo zadovážiť aj ďalšie potrebné vysvetlenia.
	(5) Ak po podaní obžaloby oprávnená osoba ponúkla ukončenie veci zmierom alebo z obsahu spisu takáto možnosť vyplýva, môže samosudca určiť konanie o zmieri podľa § 349 až § 351, schváliť zmier a zastaviť trestné stíhanie.
	(6) Proti rozhodnutiu podľa ods. 5 môže prokurátor podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 234

Ak je obvinený vo väzbe, rozhodne samosudca pri preskúmaní obžaloby alebo návrhu na dohodu (§ 322 a nasl.) vždy aj o ďalšom trvaní väzby.

D r u h ý  o d d i e l

Predbežné prejednanie obžaloby

§ 235

	(1) Obžaloba podaná na súde pre zločin, ktorého horná hranica trestu odňatia slobody prevyšuje päť rokov, sa vždy predbežne prejedná na verejnom zasadaní.
	(2) Pri predbežnom prejednaní obžaloby preskúma súd vždy celú obžalobu: predseda senátu alebo ním poverený člen senátu  podá správu, či obžaloba bola doručená oprávneným osobám a zameria sa na otázky, ktoré treba riešiť.
	(3) Súd na podklade spisu preskúma opodstatnenosť obžaloby, úplnosť a zákonnosť dôkazného materiálu. Na účely rozhodnutia okrem výsluchu obvineného alebo poškodeného môže zadovážiť potrebné vysvetlenia aj mimo verejného zasadania.

§ 236
Rozhodnutie po predbežnom prejednaní obžaloby

	(1) Po predbežnom prejednaní obžaloby súd
a) postúpi vec príslušnému súdu, ak nie je sám na jej  prejednanie príslušný,
b) postúpi vec inému orgánu, ak sú tu okolnosti  uvedené v § 217,
c) trestné stíhanie zastaví, ak sú tu okolnosti uvedené v § 218 ods.  1,
d) trestné stíhanie môže zastaviť, aj ak  sú tu okolnosti, uvedené v § 218 ods. 2,
e) trestné stíhanie preruší, ak sú tu okolnosti uvedené v § 221 ods. 2 alebo v § 233 ods. 2,
f) trestné stíhanie podmienečne zastaví (§ 219 ods. 1),
g) obžalobu odmietne, ak zistí závažné procesné chyby, najmä že boli porušené ustanovenia, zabezpečujúce práva obhajoby,    
h)	postúpi vec samosudcovi,
i)	rozhodne o účasti zástupcu záujmového združenia občanov,
j) nariadi hlavné pojednávanie a rozsah dokazovania  na ňom. Súčasne určí jeho termín, ktorý oznámi prítomným stranám a vyzve ich, aby písomne oznámili súdu i ostatným stranám návrhy na vykonanie dôkazov, ktoré pri predbežnom prejednaní obžaloby nenavrhli. Zároveň ich upozorní na ustanovenie § 242 od. 3, 4 a 5.
	(2) Proti uznesenia podľa odseku 1 písm. a) až h)  môžu prokurátor i obvinený podať sťažnosť, ktorá má, ak nejde o prerušenie trestného stíhania, odkladný účinok. 
    (3) Ak je obvinený vo väzbe, rozhodne súd pri predbežnom prejednaní obžaloby aj o väzbe.

§ 237
Nové preskúmanie alebo predbežné prejednanie obžaloby

	(1) Ak sa rozhodne prokurátor vo veci, ktorá bola odmietnutá opäť pre podanie obžaloby, táto sa za podmienok, uvedených v § 233 znovu preskúma alebo za podmienok    § 236 znovu predbežne prejedná.
	(2) Za podmienok uvedených v § 233 alebo 236 sa obžaloba znovu preskúma alebo predbežne prejedná aj na súde, ktorému bola vec postúpená na základe § 233 odsek 1 písm. a) alebo podľa § 236 odsek 1 písm. a).

TRETIA  HLAVA

HLAVNÉ  POJEDNÁVANIE

P r v ý   o d d i e l

Príprava hlavného pojednávania

Ak sa pri § 224 príjme alternatíva I, text § 238 bude znieť:

§ 238
Doručenie obžaloby

	(1) Ak súd neurobí niektoré z rozhodnutí uvedených v § 233 ods. 1 a v § 236 ods. 1, nariadi doručiť odpis obžaloby zástupcovi záujmového združenia občanov, ak bolo kladne rozhodnuté o jeho účasti na hlavnom pojednávaní.
	(2) Osobám uvedeným v § 224 odseku 1 a 5 a § 238 odsek 1 sa doručí výzva, aby najneskôr do začatia hlavného pojednávania písomne oznámili súdu a ostatným stranám návrhy na vykonanie dôkazov, ktoré pri predbežnom prejednaní obžaloby nenavrhli. Vo výzve sa zároveň upozornia na to, že vykonanie neskôr navrhnutých dôkazov, ktoré stranám boli známe v čase doručenia výzvy, môže súd odmietnuť.
	(3) V návrhu na vykonanie dôkazov podľa odseku 3 treba uviesť okolnosti, ktoré sa majú nimi objasniť a ak ide o svedka, treba uviesť otázky na ktoré má byť vypočutý. Dôkazy musia byť označené tak, aby ich bolo možno na hlavnom pojednávaní vykonať, okrem prípadov, keď vykonanie dôkazu zabezpečí ten, kto jeho vykonanie navrhol. Ak sa navrhuje výsluch svedka alebo znalca a navrhovateľ oznámi, že nemôže zabezpečiť jeho prítomnosť na hlavnom pojednávaní a žiada preto súd o jeho predvolanie, treba uviesť údaje o jeho totožnosti a bydlisku, inak súd vykonanie tohto dôkazu spravidla odmietne. 
	(4) Zoznam svedkov a znalcov, ktorých vypočutie sa na hlavnom pojednávaní navrhuje, treba protistrane oznámiť najneskôr tri pracovné dni pred hlavným pojednávaním, pokiaľ tieto skutočnosti neboli stranami oznámené pri predbežnom prejednaní obžaloby. Bez zachovania uvedenej lehoty ich na hlavnom pojednávaní možno vypočuť, len ak protistrana s tým súhlasí.
	(5) Súd odmietne vykonať dôkaz, ktorý sa týka okolnosti nepodstatnej pre rozhodnutie alebo okolnosti, ktorú možno zistiť inými, už skôr navrhnutými dôkazmi. Rozhodnutie o odmietnutí vykonať dôkaz sa oznámi tomu, kto návrh na jeho vykonanie podal a to spravidla ústne po otvorení hlavného pojednávania; súd je však oprávnený, ak sa to ukáže potrebným v priebehu ďalšieho pojednávania, takéto rozhodnutie zmeniť a vykonanie dôkazu pripustiť. 

Ak sa príjme pri § 224  alternatíva II text § 238 bude znieť:

§ 238
Doručenie obžaloby

		(1) Ak súd neurobí niektoré z rozhodnutí uvedených v § 233 ods. 1 a v § 236 ods. 1, nariadi doručiť odpis obžaloby
a) obžalovanému a jeho obhajcovi,
b) poškodenému a jeho splnomocnencovi,
c) zúčastnenej osobe,
d) zákonnému zástupcovi obžalovaného, ak tento nie je  spôsobilý na právne úkony, alebo ak jeho spôsobilosť  na právne úkony bola obmedzená,
e) zástupcovi záujmového združenia občanov, ak bolo kladne rozhodnuté o jeho účasti na hlavnom pojednávaní.
	(2) Ak má obžalovaný viacerých obhajcov, doručí sa odpis obžaloby tomu z nich, koho si určili na doručovanie písomností. Ak nebol určený žiaden z obhajcov, doručí sa obžaloba každému z nich.
	(3) Spolu s odpisom obžaloby sa osobám uvedeným v odseku 1 doručí výzva, aby najneskôr do začatia hlavného pojednávania písomne oznámili súdu a ostatným stranám návrhy na vykonanie dôkazov, ktoré pri predbežnom prejednaní obžaloby nenavrhli. Vo výzve sa zároveň upozornia na to, že vykonanie neskôr navrhnutých dôkazov, ktoré stranám boli známe v čase doručenia výzvy, môže súd odmietnuť.
	(4) V návrhu na vykonanie dôkazov podľa odseku 3 treba uviesť okolnosti, ktoré sa majú nimi objasniť a ak ide o svedka, treba uviesť otázky na ktoré má byť vypočutý. Dôkazy musia byť označené tak, aby ich bolo možno na hlavnom pojednávaní vykonať, okrem prípadov, keď vykonanie dôkazu zabezpečí ten, kto jeho vykonanie navrhol. Ak sa navrhuje výsluch svedka alebo znalca a navrhovateľ oznámi, že nemôže zabezpečiť jeho prítomnosť na hlavnom pojednávaní a žiada preto súd o jeho predvolanie, treba uviesť údaje o jeho totožnosti a bydlisku, inak súd vykonanie tohto dôkazu spravidla odmietne. 
	(5) Zoznam svedkov a znalcov, ktorých vypočutie sa na hlavnom pojednávaní navrhuje, treba protistrane oznámiť najneskôr tri pracovné dni pred hlavným pojednávaním, pokiaľ tieto skutočnosti neboli stranami oznámené pri predbežnom prejednaní obžaloby. Bez zachovania uvedenej lehoty ich na hlavnom pojednávaní možno vypočuť, len ak protistrana s tým súhlasí.
	(6) Súd odmietne vykonať dôkaz, ktorý sa týka okolnosti nepodstatnej pre rozhodnutie alebo okolnosti, ktorú možno zistiť inými, už skôr navrhnutými dôkazmi. Rozhodnutie o odmietnutí vykonať dôkaz sa oznámi tomu, kto návrh na jeho vykonanie podal a to spravidla ústne po otvorení hlavného pojednávania; súd je však oprávnený, ak sa to ukáže potrebným v priebehu ďalšieho pojednávania, takéto rozhodnutie zmeniť a vykonanie dôkazu pripustiť. 

§ 239
Náhradný sudca

	(1) Ak možno dôvodne predpokladať, že hlavné pojednávanie bude trvať dlhší čas, alebo ak sa navrhuje výsluch agenta, ohrozeného svedka, chráneného svedka alebo svedka, ktorého totožnosť je utajená a ak sa počíta s využitím technických zariadení na prenos zvuku a obrazu, zariadi predseda súdu na návrh predsedu senátu, aby sa na hlavnom pojednávaní zúčastnil jeden až dvaja náhradní sudcovia alebo prísediaci.
	(2) Náhradný sudca alebo prísediaci má postavenie člena senátu. Hlasovania sa však zúčastní len v tom prípade, ak do konania nastúpil namiesto sudcu alebo prísediaceho, ktorému v ďalšej účasti na hlavnom pojednávaní zabránila nejaká prekážka. Sudca alebo prísediaci, za ktorého nastúpil náhradník sa hlavného pojednávania už ďalej nezúčastňuje.
	(3) Ak sa vykonáva výsluch agenta, ohrozeného svedka, chráneného svedka alebo svedka, ktorého totožnosť je utajená s využitím technických zariadení určených na prenos zvuku alebo obrazu mimo pojednávacej siene, zúčastní sa ho náhradný sudca.

Nariadenie hlavného pojednávania
§ 240

	(1) Termín hlavného pojednávania určí predseda senátu tak, aby obžalovaný od doručenia predvolania, prokurátor a obhajca mali od upovedomenia o ňom lehotu aspoň päť pracovných dní. Túto lehotu možno skrátiť len s ich súhlasom a pokiaľ ide o obžalovaného, len vtedy, ak sa na hlavné pojednávanie ustanoví a ak o jeho vykonanie výslovne žiada. Tiež vtedy, ak už skôr odmietol účasť na hlavnom pojednávaní alebo požiadal, aby sa hlavné pojednávanie konalo v jeho neprítomnosti. U ostatných osôb, ktoré sa na hlavné pojednávanie predvolávajú alebo o ňom upovedomujú, treba spravidla zachovať aspoň trojdňovú lehotu.
	(2) O hlavnom pojednávaní sa upovedomí prokurátor, zákonný zástupca a obhajca obžalovaného ako aj poškodený a zúčastnená osoba. Ak má poškodený alebo zúčastnená osoba splnomocnenca, upovedomí sa o hlavnom pojednávaní len splnomocnenec. Ak má obžalovaný viac obhajcov, na ich upovedomenie o hlavnom pojednávaní sa použije primerane ustanovenie § 43 ods. 8.
	(3) Poškodeného treba v upovedomení upozorniť, že ak sa na hlavné pojednávanie nedostaví, bude sa o jeho nároku na náhradu škody rozhodovať na podklade jeho už v spise obsiahnutých návrhov alebo na základe nových, ak takéto návrhy dôjdu súdu najneskoršie do začatia hlavného pojednávania.
	(4) Ak súd pripustil účasť zástupcu záujmového združenia občanov na hlavnom pojednávaní, upovedomí sa o hlavnom pojednávaní tiež záujmové združenie občanov, ktoré ho vyslalo.
	(5) Pri nariadení hlavného pojednávania urobí predseda senátu všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie jeho riadneho priebehu a na to, aby vec bolo možno prejednať a rozhodnúť bez jeho odročenia.
	(6) Ak je zrejmé, že sa na hlavnom pojednávaní prejednajú utajované skutočnosti, je predseda senátu povinný najneskôr po otvorení hlavného pojednávania sudcov, prísediacich a ostatné osoby, ktoré sa zúčastnia na konaní a oboznámia sa s utajovanými skutočnosťami, poučiť o zásadách utajenia jako aj o právnych následkoch ich porušenia; o poučení urobiť záznam do záspisnice o hlavnom pojednávaní.

§ 241

	(1) Hlavné pojednávanie sa koná spravidla v sídle súdu a v jeho úradných miestnostiach.
	(2) V záujme zabezpečenia ochrany osôb, ktoré sa zúčastnia konania, alebo ak to vyžadujú iné okolnosti prípadu, možno nariadiť vykonanie hlavného pojednávania aj mimo sídla súdu a jeho úradných miestností, avšak spravidla v rámci územného obvodu súdu.
	(3) Ak sa hlavné pojednávanie má vykonať v iných než úradných miestnostiach súdu, treba osobám, ktoré sa na hlavné pojednávanie predvolávajú alebo sa o jeho konaní upovedomujú, údaje o mieste konania v potrebnom rozsahu oznámiť v predvolaní alebo upovedomení a prípadne vykonať aj ďalšie nevyhnutné opatrenia, aby sa ho mohli zúčastniť.

§ 242

	(1) Hlavné pojednávanie koná súd zásadne verejne.
	(2) Súd má pritom na zreteli, aby občanom bola poskytnutá v čo najširšej miere možnosť sledovať prejednanie veci súdom a aby sa tak čo najúčinnejšie prejavilo výchovné pôsobenie trestného stíhania na verejnosť v zmysle jej aktívneho zapojenia do úsilia trestnú činnosť zamedzovať a jej predchádzať
	(3) Hlavné pojednávanie môžu sledovať len neozbrojené osoby, pokiaľ nejde o osoby povinné nosiť zbraň z dôvodu plnenia služobných úloh.
	(4) Verejnosť na hlavnom pojednávaní môže byť vylúčená, len ak by verejné prejednávanie veci ohrozilo tajomstvo chránené osobitným zákonom, verejný poriadok, mravnosť alebo bezpečnosť alebo ak to vyžaduje iný dôležitý záujem obžalovaného, poškodeného alebo svedkov. Verejnosť musí byť vylúčená počas výsluchu agenta (§ 113 ods. 1). Verejnosť možno vylúčiť aj len na časť hlavného pojednávania.
	(5) O vylúčení verejnosti rozhodne súd z úradnej povinnosti alebo na návrh prokurátora, obžalovaného alebo poškodeného v ktoromkoľvek štádiu súdneho konania po vypočutí strán uznesením, ktoré verejne vyhlási. Po vyhlásení uznesenia, proti ktorému nie je prípustný opravný prostriedok, sú osoby, ktoré hlavné pojednávanie ako verejnosť sledujú, povinné opustiť pojednávaciu miestnosť.
	(6) Vylúčiť nemožno prokurátora, obžalovaného a jeho obhajcu, poškodeného, ani úradnú osobu, ktorej úlohou je zabezpečiť riadny priebeh pojednávania. 
	(7) Rozsudok musí byť vyhlásený vždy verejne.

§ 243

	(1) Aj keď verejnosť nebola vylúčená podľa § 242 ods. 4, môže súd odoprieť prístup na hlavné pojednávanie maloletým a tým, u ktorých je obava, že by rušili dôstojný priebeh hlavného pojednávania. Môže tiež urobiť nevyhnutné opatrenia proti prepĺňaniu pojednávacej siene.
	(2) Aj keď verejnosť bola vylúčená podľa § 242 ods. 4, môže súd z dôležitých dôvodov povoliť jednotlivým osobám prístup na hlavné pojednávanie. Na žiadosť obžalovaného musí byť povolený prístup jeho dvom dôverníkom. Ak je obžalovaných viac, má právo na voľbu dôverníkov každý z nich. Ak by celkový počet dôverníkov vzrástol na viac ako šesť a obžalovaní by sa medzi sebou nedohodli, vykoná výber súd. Ak bola verejnosť vylúčená pre ohrozenie tajomstva chráneného osobitným zákonom, prípadne bezpečnosti alebo iného dôležitého záujmu svedkov, môžu byť za dôverníkov zvolené len také osoby, voči ktorým nemá súd výhrady. Predtýmto rozhodnutím vyžiada vyjadrenie prokurátora. 
	(3) Ak bola verejnosť vylúčená pre ohrozenie tajomstva chráneného osobitným predpisom, upozorní predseda senátu prítomných na následky toho, keby nepovolaným osobám prezradili skutočnosti, o ktorých sa na pojednávaní dozvedia. Môže tiež zakázať, aby si prítomní robili zvukové alebo obrazové záznamy alebo písomné poznámky.

§ 244

	(1) Ak súd rozhodol o vylúčení verejnosti z dôvodov predpokladaných v § 243 ods. 3 a hlavné pojednávanie je v dôsledku toho neverejné, je zakázané zverejňovať z neho správy.
	(2) Prítomným osobám súd môže uložiť povinnosť zachovávať mlčanlivosť o skutočnostiach požívajúcich ochranu podľa osobitných predpisov, o ktorých sa v priebehu pojednávania dozvedeli. Súd o tom rozhodne uznesením, proti ktorému sťažnosť nie je prípustná.
	(3) Uznesenie sa uvedie v zápisnici o hlavnom pojednávaní s uvedením identifikačných údajov osôb, ktoré sa ho zúčastnili.
	(4) Predseda senátu môže nariadiť, aby opatrenia, ktoré vydal na zabezpečenie nerušeného priebehu hlavného pojednávania boli vykonané prostredníctvom justičnej stráže.

D r u h ý  o d d i e l

Začatie hlavného pojednávania 

§ 245
Prítomnosť na hlavnom pojednávaní

	(1) Hlavné pojednávanie sa koná za stálej prítomnosti všetkých členov senátu, zapisovateľa a prokurátora.
	(2) V neprítomnosti obžalovaného môže súd hlavné pojednávanie vykonať, len ak súd má za to, že vec možno spoľahlivo rozhodnúť a účel trestného konania dosiahnuť i bez prítomnosti obžalovaného a pritom
	a) obžaloba bola obžalovanému riadne doručená a obžalovaný bol na pojednávanie riadne a včas predvolaný a
	b) obžalovaný mal možnosť vyjadriť sa o skutku, ktorý je predmetom obžaloby pred orgánom činným v trestnom konaní a boli dodržané ustanovenia o vyšetrovaní (§ 203 a nasl.) a obvinený bol upozornený na možnosť preštudovať spis a urobiť návrhy na doplnenie vyšetrovania (§ 211),
	c) obžalovaný bol na možnosť vykonať hlavné pojednávanie v jeho neprítomnosti upozornený,
	d) prokurátor a obhajca vyhlásia, že netrvajú na osobnom výsluchu obžalovaného.
	(3) Hlavné pojednávanie v neprítomnosti obžalovaného nemožno konať, ak je obžalovaný vo väzbe, vo výkone trestu odňatia slobody, alebo ak ide o trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica prevyšuje päť rokov. To neplatí, ak obžalovaný výslovne odmietol účasť na hlavnom pojednávaní, alebo výslovne požiadal, aby sa hlavné pojednávanie konalo v jeho neprítomnosti.
	(4) V prípadoch nutnej obhajoby nemožno konať hlavné pojednávanie bez prítomnosti obhajcu.
     (5) Ak súd rozhodne, že sa hlavné pojednávanie vykoná v neprítomnosti obžalovaného, možno za podmienok uvedených v § 254 ods. 3 prečítať zápisnice o výsluchu spoluobžalovaných, svedkov a znalcov aj bez súhlasu obžalovaného.

Vedenie hlavného pojednávania
§ 246

	(1) Hlavné pojednávanie vedie a všetky opatrenia smerujúce k zabezpečeniu jeho riadneho priebehu nariaďuje predseda senátu.
	(2) Predseda senátu je povinný dbať na to, aby hlavné pojednávanie nebolo zdržované výkladmi a prejavmi, ktoré nemajú vzťah k prejednávanej veci, a aby bolo zamerané čo najúčinnejšie na objasnenie veci v rozsahu nevyhnutnom pre spravodlivé rozhodnutie.
	(3) Predseda senátu môže dovoliť, aby sa na hlavnom pojednávaní robili obrazové záznamy. Vyhotovovanie zvukových záznamov môže zakázať len vtedy, ak by to rušilo priebeh hlavného pojednávania. Ak sa však na ňom preberajú okolnosti tvoriace tajomstvo chránené osobitným predpisom, ak by sa tým narušil priebeh konania, mravnosť, verejný poriadok alebo dôležitý záujem strán alebo svedkov, môže zakázať zhotovovanie tak obrazových ako aj zvukových záznamov. Pri výsluchu agenta (§ 113 ods. 1) alebo utajeného svedka (§ 131 ods. 1, 2) a v prípade prejednávania trestných činov, týkajúcich sa ľudskej dôstojnosti alebo maloletého poškodeného, možno obrazový záznam vyhotoviť iba pre potrebu rozhodovania súdu.
	(4) Predseda senátu dbá, aby proti nikomu neboli prednášané urážlivé výroky alebo zjavne neodôvodnené a s vecou nesúvisiace obvinenia. Ak sa obžalovaný, poškodený a zúčastnená osoba alebo ich splnomocnenci, svedok alebo znalec dopustí takých vyjadrení, môže mu byť uložená poriadková pokuta. Ak sa takého konania dopustí obhajca alebo prokurátor, predseda senátu môže podať príslušnému orgánu podnet na začatie disciplinárneho alebo kárneho konania, alebo uloží poriadkovú pokutu.
	(5) Kto sa cíti byť opatrením predsedu senátu pri vedení hlavného pojednávania ukrátený, môže žiadať, aby rozhodol senát, proti ktorého rozhodnutiu sťažnosť nie je prípustná. Takú žiadosť i rozhodnutie o nej treba zaznamenať v zápisnici.

§ 247

	(1) Osoby, ktoré rušia poriadok môže predseda senátu z pojednávacej siene vykázať. Toho, kto neuposlúchne výzvu predsedu senátu na opustenie pojednávacej siene možno na príkaz predsedu senátu vyviesť.
	(2) Obžalovaného možno z pojednávacej siene vykázať pri výsluchu agenta alebo na základe rozhodnutia senátu, ak napriek predchádzajúcej výstrahe ruší poriadok, vždy však len na čas nevyhnutne potrebný. Len čo bol obžalovanému znovu povolený vstup do pojednávacej siene, oznámi mu predseda senátu podstatný obsah pojednávania konaného v jeho neprítomnosti a umožní mu, aby sa k nemu vyjadril.
	(3) Ak obžalovaný alebo svedok bez súhlasu predsedu senátu opustí pojednávaciu sieň, môže byť predvedený. 
	(4) Prijatie opatrenia podľa odseku 1 až 3 nevylučuje možnosť uloženia poriadkovej pokuty.

Začiatok hlavného pojednávania
§ 248

	(1) Hlavné pojednávanie začína na pokyn predsedu senátu zapisovateľ oznámením veci, ktorá bude prejednávaná. Potom predseda senátu zistí, či sa ustanovili osoby, ktoré boli na hlavné pojednávanie predvolané alebo o ňom upovedomené, a zistí ich totožnosť. U osôb, u ktorých treba zachovať lehotu na prípravu, zistí, či táto lehota bola zachovaná.
	(2) Ak sa niektorá z predvolaných osôb neustanovila, rozhodne súd po vyjadrení prítomných strán, či možno pojednávanie napriek tomu vykonať alebo či ho treba odročiť.
	(3) Po vykonaní úkonov podľa odsekov 1 a 2 predseda senátu zistí, či prokurátor a obžalovaný nechcú uzavrieť dohodu. Ak sa prokurátor a obžalovaný vyjadria, že chcú konať o dohode, postupuje sa podľa § 232 ods. 1.

§ 249

	(1) Po vykonaní úkonov uvedených v § 248 predseda senátu vyzve prokurátora, aby predniesol obžalobu, najmä jej výrokovú časť. 
	(2) Ak je vykonanie trestného stíhania podmienené súhlasom poškodeného, predseda senátu vyzve poškodeného, aby sa vyjadril, či s vykonaním trestného stíhania súhlasí. Poškodeného, ktorý si uplatňuje nárok na náhradu škody vyzve, aby sa vyjadril, či navrhuje, aby sa obžalovanému uložila povinnosť na náhradu škody a v akom rozsahu. Ak sa poškodený alebo jeho splnomocnenec nedostavil na hlavné pojednávanie a jeho návrh je už zaznamenaný v spise, predseda senátu tento návrh zo spisu prečíta.
	(3) Ak uplatňuje práva poškodeného osoba, ktorej toto právo zrejme nepatrí, vysloví súd uznesením, že túto osobu ako poškodeného na hlavné pojednávanie nepripúšťa. Také rozhodnutie nebráni uplatneniu nároku na náhradu škody pred príslušným orgánom.
	(4) Podľa odseku 3 postupuje súd aj vtedy, ak bránia účasti poškodeného okolnosti uvedené v § 46 a v § 47 ods. 2 a 3.
	(5) Ak súd rozhodol, aby sa pri prejednávaní veci na hlavnom pojednávaní alebo verejnom zasadaní zúčastnil zástupca záujmového združenia občanov, predseda senátu ho poučí o jeho právach a postavení pred súdom, najmä o práve klásť vyslúchaným osobám otázky a zúčastniť sa na záverečných rečiach.

§ 250
Vyhlásenie obžalovaného

	(1) Po prednesení obžaloby predseda senátu poučí obvineného o jeho právach a umožní mu urobiť niektoré z vyhlásení, že :
a)	je nevinný,
b) je vinný zo spáchania skutku alebo niektorého zo skutkov uvedených v obžalobe,
c) chce urobiť iné vyhlásenie, alebo, že
d) nechce urobiť žiadne vyhlásenie.
	(2) Ak to vyžadujú okolnosti prípadu, záujem verejnosti alebo obžalovaného, môže súd obžalovanému povoliť, aby namiesto vyhlásenia, že je vinný, vyhlásil, že nepopiera spáchanie skutku uvedeného v obžalobe, ktoré súd pre potreby ďalšieho konania a rozhodnutia bude považovať za priznanie viny. O tom musí byť obžalovaný poučený.
	(3) Ak obžalovaný odmietne urobiť vyhlásenie, alebo ak sa hlavné pojednávanie koná v jeho neprítomnosti, zapíše sa do zápisnice o tomto úkone, že je nevinný.
	(4) Ak obžalovaný na hlavnom pojednávaní vyhlásil, že je vinný zo spáchania skutku alebo niektorého zo skutkov uvedených v obžalobe, súd v rozsahu priznanej viny pred prijatím tohto vyhlásenia postupuje primerane podľa § 324 odseku 3 písm. a) až o).
	(5) Pred rozhodnutím súdu o prijatí vyhlásenia obžalovaného, že je vinný zo spáchania skutku alebo niektorého zo skutkov uvedených v obžalobe, súd zistí stanovisko prokurátora, poškodeného a zúčastnenej osoby, ak sú prítomní na hlavnom pojednávaní.
	(6) Súd po prijatí vyhlásenia obžalovaného o tom, že je vinný rozhodne, či vyhlásenia obžalovaného podľa odseku 4 prijíma alebo neprijíma.
	(7) Ak súd rozhodol, že vyhlásenie obžalovaného podľa odseku 4 prijíma, vyhlási zároveň, že dokazovanie v rozsahu v akom obžalovaný vinu priznal sa nevykoná a vykoná dôkazy súvisiace s nepriznaným skutkom, výrokom o treste, náhrade škody alebo ochranného opatrenia.

Tretí oddiel

Dokazovanie

Výsluch obžalovaného
§ 251

	(1) Ak obžalovaný po prednesení obžaloby a vyjadrení poškodeného neurobil vyhlásenie uvedené v § 250 odsek 1 písm. b), predseda senátu potom, ako zistí podmienky na vykonanie hlavného pojednávania, zistí osobné údaje obžalovaného a poučí ho, umožní prokurátorovi, aby vypočul obžalovaného na obsah obžaloby a ak bol uplatnený nárok na náhradu škody, aj na tento nárok. Ustanovenie § 118 ods. 2 platí primerane.
	(2) Vykonávanie výsluchu môže predseda senátu prerušiť len vtedy, ak výsluch nie je vedený v súlade so zákonom, najmä ak sú obžalovanému kladené zavádzajúce alebo odpoveď obsahujúce otázky, alebo ak je výsluch vedený inak nevhodným spôsobom, alebo ak predseda alebo člen senátu považujú za nevyhnutné položiť obžalovanému otázku, ktorú nemožno odložiť na dobu po skončení výsluchu.
	(3) Obžalovaný nesmie byť nútený k odpovedi na jemu kladené otázky. V priebehu hlavného pojednávania sa môže radiť so svojim obhajcom, nesmie sa však radiť s ním o tom, ako odpovedať na jednotlivé už položené otázky.
	(4) Po skončení výsluchu obžalovaného prokurátorom má právo vypočuť obžalovaného jeho obhajca. Ustanovenie odseku 2 tu platí primerane. So súhlasom predsedu senátu sú prokurátor a obhajca oprávnení po skončení výsluchov klásť obžalovanému doplňujúce otázky. O poradí ich položenia rozhodne predseda senátu.
	(5) Na návrh prokurátora alebo obhajcu sa zápisnica o skoršej výpovedi obžalovaného alebo jej časť prečíta, ak sa koná v neprítomnosti obžalovaného, keď obžalovaný odoprie vypovedať alebo keď sa objavia podstatné rozpory medzi jeho skoršou výpoveďou a údajmi na hlavnom pojednávaní a ak bol skorší výsluch vykonaný spôsobom zodpovedajúcim ustanoveniam tohto zákona. V prípade rozporov vo výpovediach sa prečíta tá časť zápisnice o skoršom výsluchu obžalovaného, ktorej sa namietané rozpory priamo dotýkajú. Na tieto rozpory treba obžalovaného upozorniť a spýtať sa ho na ich príčinu. Zápisnicu prečíta tá zo strán, ktorá navrhla vykonanie dôkazu výsluchom obžalovaného.
	(6) Strany môžu namietať spôsob vykonávania výsluchu, najmä môžu namietať prípustnosť vyslúchajúcim položenej otázky. O námietke rozhodne predseda senátu. Ak námietke vyhovie, vyslúchaný nie je povinný na otázku odpovedať a táto otázka sa do zápisnice nezapíše, alebo sa zo zápisnice vyškrtne. 

§ 252

	Ak je obžalovaných niekoľko, predseda senátu urobí opatrenia, aby obžalovaný bol vyslúchaný v neprítomnosti ešte nevypočutých spoluobžalovaných. Poradie výsluchu obžalovaných určí po vypočutí návrhov strán, predseda senátu. Obžalovaného však treba ešte v priebehu dokazovania oboznámiť s obsahom výpovede spoluobžalovaných, ktorí boli vyslúchaní v jeho neprítomnosti.

Vykonávanie ďalších dôkazov
§ 253

	(1) Predseda senátu dbá na to, aby ešte nevyslúchnutý svedok nebol prítomný pri výsluchu obžalovaného a iných svedkov. Po výsluchu obžalovaného sa spravidla vypočuje poškodený. Ak obžalovaný uznal základ aj výšku škody poškodeným včas a riadne uplatneného nároku na náhradu škody, vykoná sa ďalšie dokazovanie o výške škody iba výnimočne, najmä ak sú o nej dôvodné pochybnosti alebo je to potrebné pre záver o právnom posúdení skutku.
	(2) Výsluch svedka vykoná ten, kto navrhol vykonanie takého dôkazu. Ak výsluch svedka alebo znalca navrhol tak obžalovaný alebo jeho obhajca ako aj prokurátor, rozhodne predseda senátu po vypočutí strán o tom, ktorý z nich výsluch vykoná, pri zachovaní práva druhej strany vykonať následne výsluch svedka alebo znalca a klásť mu otázky. Ustanovenie § 118 ods. 2 platí primerane.
	(3) Ustanovenia § 251 ods. 4, 5 a 6 sa použijú primerane aj na vykonanie dôkazu výsluchom svedka. Predseda senátu môže rozhodnúť, že výsluch svedka vykoná sám, ak má byť ako svedok vyslúchaná osoba mladšia ako štrnásť rokov, ak ide o chorého alebo zraneného svedka alebo, ak by výsluch svedka procesnou stranou nebol z iných závažných dôvodov vhodný.
	(4) Ak je obava, že svedok v prítomnosti obžalovaného nevypovie pravdu, prípadne ak ide o výsluch svedka, ktorému alebo ktorého blízkej osobe z podaného svedectva hrozí ujma na zdraví, smrť alebo iné závažné nebezpečenstvo, alebo o svedka, ktorého totožnosť musí zostať zo závažných dôvodov utajená, urobí predseda senátu vhodné opatrenia na zaistenie bezpečnosti alebo utajenie totožnosti svedka (§ 131), prípadne vylúči obžalovaného, jeho dôverníkov a verejnosť po dobu výsluchu takého svedka z pojednávacej miestnosti. Po návrate do pojednávacej miestnosti musí byť obžalovaný oboznámený s obsahom výpovede svedka, môže sa o nej vyjadriť aj bez toho, aby sa so svedkom stretol a môže mu prostredníctvom predsedu senátu klásť aj otázky.

§ 254

	(1) Namiesto výsluchu svedka na hlavnom pojednávaní možno čítať zápisnicu o jeho výpovedi alebo jej podstatnú časť, ak to navrhne prokurátor alebo obžalovaný a súd nepovažuje osobný výsluch za potrebný.
	(2) Súhlas obžalovaného nie je potrebný, ak sa pri skoršom výsluchu výslovne vyjadril, že sa na hlavnom pojednávaní nezúčastní alebo výslovne požiadal, aby sa hlavné pojednávanie konalo v jeho neprítomnosti, alebo ak sa na hlavné pojednávanie napriek riadnemu predvolaniu bez ospravedlnenia nedostavil, alebo sa bež vážneho dôvodu vzdialil z pojednávacej siene. V uvedených prípadoch stačí súhlas prokurátora. O tejto skutočnosti musí byť obžalovaný v predvolaní poučený.
	(3) Zápisnica o výpovedi spoluobžalovaného alebo svedka sa prečíta na návrh prokurátora alebo obžalovaného aj vtedy, ak bol výsluch vykonaný spôsobom zodpovedajúcim ustanoveniam tohto zákona a
a) taká osoba zomrela alebo sa stala nezvestnou, pre dlhodobý pobyt v cudzine alebo na neznámom mieste nedosiahnuteľnou, alebo ochorela chorobou, ktorá natrvalo alebo na dohľadný čas znemožňuje jej výsluch,
b) na hlavnom pojednávaní bez oprávnenia odoprela vypovedať alebo sa odchyľuje v podstatných bodoch od svojej skoršej výpovede, alebo
c) išlo o neodkladný alebo neopakovateľný úkon.
	(4) Zápisnica o skoršej výpovedi svedka sa na návrh prokurátora alebo obžalovaného prečíta aj vtedy, ak bol výsluch vykonaný spôsobom zodpovedajúcim ustanoveniam tohto zákona a svedok na hlavnom pojednávaní bez oprávnenia odoprel vypovedať alebo sa odchyľuje v podstatných bodoch od svojej skoršej výpovede, a
 a) bolo zistené, že k zmene výpovede alebo odmietnutiu svedčiť došlo v dôsledku toho, že svedok bol predmetom zastrašovania, podplácania alebo prísľubov iných výhod, alebo  
 b) ak bola zmena obsahu výpovede svedka alebo jeho rozhodnutie o odmietnutí svedčiť ovplyvnené v dôsledku priebehu výsluchu na hlavnom pojednávaní, najmä v nadväznosti na správanie sa obžalovaného alebo prítomnej verejnosti.
	(5) Zápisnicu o výpovedi svedka, ktorý na hlavnom pojednávaní využil svoje právo odoprieť výpoveď podľa § 126, možno prečítať len za predpokladu, že bol pred výsluchom, ktorého sa zápisnica týka, o svojom práve odoprieť výpoveď riadne poučený a výslovne vyhlásil, že toto právo nevyužíva, ak bol výsluch vykonaný spôsobom zodpovedajúcim ustanoveniam tohto zákona.

§ 255
Predloženie zápisnice o výpovedi na vysvetlenie rozporov

	(1) Ak sa svedok alebo obžalovaný odchýli v podstatných bodoch od svojej skoršej výpovede a nejde pritom o prípad uvedený v ustanovení § 254 ods.4 alebo o výpoveď urobenú ako neodkladný a neopakovateľný úkon, môže mu byť zápisnica o jeho skoršej výpovedi predložená na vysvetlenie rozporov v jeho výpovediach tak, aby súd v rámci voľného hodnotenia dôkazov mohol posúdiť hodnovernosť a pravdivosť jeho tvrdení pri výsluchu na hlavnom pojednávaní.
	(2) Predloženie skoršej výpovede podľa odseku 1 spočíva v prečítaní tých častí zápisnice o skoršom výsluchu, ku ktorým sa má vyslúchaný vyjadriť a vysvetliť rozpory medzi svojimi výpoveďami. 

Prísaha svedka
§ 256

	(1) Súd rozhodne, ktorý zo svedkov je pred výsluchom na súde povinný zložiť prísahu.
	(2) Do prísahy možno v tej istej veci svedka vziať len raz.
	(3) Pred prísahou musí byť svedok upozornený na význam svedeckej výpovede a na následky krivej prísahy. Prísaha znie: „Prisahám na svoju česť a svedomie, že budem vypovedať pravdu a nič iné len pravdu. Prisahám, že nič vedome nezatajím. Vyhlasujem, že som si vedomý trestných následkov krivej prísahy.“

§ 257

	(1) Svedok vykonáva prísahu ústne tak, že opakuje slová prísahy, ktoré mu prečíta predseda senátu. Pri skladaní prísahy prítomní vstanú. Písomný text prísahy po jeho ústnom zložení svedok pred súdom podpíše.
	(2) Nepočujúci svedok po pretlmočení znenia prísahy do posunkovej reči prítomným tlmočníkom posunkovej reči, podpíše text jej znenia s vyznačením, že táto mu bola pretlmočená do posunkovej reči a že jej obsahu porozumel.
	(3) Svedok, ktorý už bol vzatý do prísahy pred svojou neskoršou výpoveďou zloží prísahu tým, že sa odvolá na prísahu skôr vykonanú.

§ 258

Do prísahy nemožno vziať svedka,
a/	ktorý pri svojom výsluchu nedovŕšil štrnásty rok svojho veku,
b/	ak je dôvodný predpoklad, že pre telesnú alebo duševnú chorobu nemusel vnímať okolnosti, o ktorých má vypovedať, alebo ak také okolnosti nie je schopný uviesť,
c/	ktorý vzhľadom na svoje psychické a fyzické predpoklady nie je schopný náležite pochopiť podstatu a dôležitosť prísahy,
d/ ktorý je zaviazaný mlčanlivosťou spojenou s výkonom jeho povolania, ak ten, kto ho zaviazal mlčanlivosťou, ho mlčanlivosti nezbaví.

Znalecké dokazovanie
§ 259

	(1) Ak znalec ešte nepodal vo veci písomný posudok alebo sa od neho odchyľuje alebo ho dopĺňa, môže mu predseda senátu uložiť, aby posudok alebo jeho doplnok nadiktoval do zápisnice.
	(2) Pri výsluchu znalca na hlavnom pojednávaní sa použijú ustanovenia § 251 ods. 4, 5 a § 253 ods. 3 primerane. Namiesto výsluchu znalca možno čítať zápisnicu o jeho výpovedi alebo jeho písomný posudok, ak znalec bol pred podaním posudku poučený podľa § 141, nie sú pochybnosti o správnosti a úplnosti posudku a prokurátor i obžalovaný s tým súhlasia. 
	(3) Ak bol posudok znalca obstaraný niektorou zo strán a predkladá sa v konaní ako dôkaz, ustanovenie odseku 1 sa použije primerane.
	(4) Ak bol posudok predložený stranou a odborník podávajúci posudok nie je zapísaný v zozname znalcov, súd ho vezme do sľubu podľa osobitného zákona a poučí ho o trestných následkoch vedome nepravdivého znaleckého posudku. V takomto prípade znalec v sľube potvrdí, že svoj posudok podal v zmysle predneseného sľubu a poučenia.

§ 260

(1) Posudky, správy štátnych orgánov a ďalšie listiny, ktorými sa vykonáva dôkaz sa na hlavnom pojednávaní prečítajú a umožní sa do nich nazrieť stranám a ak je potrebné aj svedkom a znalcom.
(2) Výpoveď obvineného alebo svedka v inej veci nemôže byť prečítaná ako listnný dôkaz.

Vecné dôkazy a dokazovanie zvukovým a obrazovým záznamom
§ 261

	(1) Vecné dôkazy sa predložia stranám a ak je to potrebné aj svedkom a znalcom.
	(2) Zvukový a obrazový záznam sa ako dôkaz vykoná jeho predvedením na technickom zariadení. Ak to povaha dôkazu pripúšťa, môže sa vykonať aj oboznámením jeho písomného prepisu. Súčasťou výkonu tohto dôkazu je aj správa o tom, akým spôsobom a kým bol záznam vyhotovený alebo získaný.

§ 262

Obžalovaného a poškodeného sa treba po vykonaní každého dôkazu opýtať, či sa chcú k nemu vyjadriť a vyjadrenie každého sa zapíše do zápisnice.

§ 263
Súčinnosť strán pri dokazovaní

	(1) Po skončení výsluchu stranou alebo predsedom senátu môžu zástupca záujmového združenia občanov, zákonný zástupca obžalovaného, zúčastnená osoba, poškodený a jeho právny zástupca a ich splnomocnenci so súhlasom predsedu senátu klásť vyslúchaným otázky, a to spravidla vtedy, keď predseda senátu svoje dotazy skončil a keď už ani členovia senátu nemajú otázky.
	(2) Po vykonaní všetkých dôkazov zistí predseda senátu, či strany nemajú návrhy na doplnenie dokazovania.
§ 264
Osobitné ustanovenie o vykonávaní dôkazov

Obžalovaný alebo svedok, ktorému je poskytovaná ochrana a pomoc podľa osobitného zákona a v súvislosti s prítomnosťou v konaní pred súdom je tu dôvodná obava z ohrozenia jeho života alebo zdravia, či života alebo zdravia jemu blízkej osoby, môže byť vyslúchnutý s využitím technických zariadení určených na prenos zvuku a obrazu.

Štvrtý oddiel

Záver hlavného pojednávania

Záverečné reči
§ 265

	(1) Ak niet ďalších dôkazných návrhov, alebo ak súd rozhodol, že sa ďalšie dôkazy vykonávať nebudú, vyhlási predseda senátu dokazovanie za skončené a udelí slovo na záverečné reči.
	(2) Po záverečnej reči prokurátora, zástupcu záujmového združenia občanov prehovorí poškodený, zúčastnená osoba, obhajca obžalovaného a obžalovaný. Ak má poškodený alebo zúčastnená osoba splnomocnenca, prehovorí splnomocnenec. Ak treba, určí predseda senátu poradie, v ktorom sa po záverečnej reči prokurátora ujmú slova jednotlivé oprávnené osoby. Obhajca obžalovaného a obžalovaný, hovoria však vždy poslední.
	(3) Ak sa po reči obhajcu alebo obžalovaného ujal slova znovu prokurátor alebo spoločenský zástupca, má obhajca, prípadne obžalovaný právo na to odpovedať.
	(4) Záverečné reči môže predseda senátu prerušiť len vtedy, keď vybočujú zrejme z rámca prejednávanej veci.

§ 266

Po skončení záverečných rečí a pred odchodom na záverečnú poradu udelí predseda senátu obžalovanému posledné slovo. Počas tohto prejavu nesmú obžalovanému ani súd, ani nikto iný klásť otázky.
§ 267
Doplnenie dokazovania

	(1) Ak zistí súd so zreteľom na záverečné reči alebo pri záverečnej porade, že treba ešte niektorú okolnosť objasniť, rozhodne uznesením, že dokazovanie bude doplnené a v hlavnom pojednávaní pokračuje.
	(2) Po doplnení dokazovania treba vždy znovu dať slovo na záverečné reči.

Piaty oddiel

Odročenie hlavného pojednávania

§ 268

	(1) Ak sa objaví prekážka, pre ktorú nemožno hlavné pojednávanie vykonať alebo v ňom pokračovať, súd odročí hlavné pojednávanie a určí termín, kedy sa bude konať ďalšie hlavné pojednávanie; odročiť hlavné pojednávanie na neurčito možno len ak to vyžaduje povaha úkonu. Ak odpadne prekážka pre ktorú muselo byť hlavné pojednávanie odročené na neurčito, treba bez zbytočného odkladu, najneskôr v lehote dvoch týždňov po jej odpadnutí nariadiť termín hlavného pojednávania alebo vykonať iný úkon smerujúci ku skončeniu veci.
	(2) Skôr ako predseda senátu hlavné pojednávanie odročí, zistí, či strany nenavrhujú ďalšie dôkazy, ktoré by bolo treba pre budúce pojednávanie zadovážiť. Nedôvodné návrhy súd odmietne uznesením, proti ktorému sťažnosť nie je prípustná.
	(3) Pri odročení hlavného pojednávania súd môže uložiť, aby dôkaz zabezpečila strana, ktorá ho navrhla vykonať, alebo na jeho vykonaní trvá, alebo z návrhu ktorej takáto potreba vyplynula. To neplatí, ak dôkaz priamo alebo nepriamo navrhol obžalovaný a z charakteru dôkazu je zrejmé, že obžalovaný ho sám zabezpečiť nemôže.
	(4) Po opätovnom neúspešnom pokuse takýto dôkaz vykonať, môže súd rozhodnúť, že sa tento dôkaz nevykoná. Môže tiež prikázať, aby bol svedok zadržaný a predvedený podľa § 84 ods. 3.
	(5) Ak nie je pre podstatnú chybu konania alebo z iného dôležitého dôvodu potrebné vykonať hlavné pojednávanie znova oboznámi predseda senátu pri pokračovaní v odročenom hlavnom pojednávaní podstatný obsah doterajšieho pojednávania. Ak od odročenia hlavného pojednávania uplynula dlhšia doba, prečíta predseda senátu podstatný odpis zápisnice o hlavnom pojednávaní.

Šiesty oddiel

Rozhodnutie súdu na hlavnom pojednávaní

§ 269
Podklad pre rozhodnutie

      (1) Súd môže rozhodovať len o skutku, ktorý je uvedený v obžalobnom návrhu.
	(2) Ak nejde o prípady konania o návrhu na dohodu alebo priznania viny, súd môže pri svojom rozhodnutí prihliadať len na skutočnosti, ktoré boli prebraté na hlavnom pojednávaní a opierať sa o dôkazy, ktoré boli na hlavnom pojednávaní vykonané.
	(3) Súd nie je viazaný právnym posúdením skutku v obžalobe.

§ 270
Vrátenie veci prokurátorovi

	(1) Súd vráti vec prokurátorovi uznesením na došetrenie len vtedy, ak výsledky hlavného pojednávania ukazujú, že obžalovaný spáchal ešte ďalší skutok, ktorý je trestným činom a prokurátor o vrátenie veci požiadal so zreteľom na potrebu spoločného prejednania.
	(2) Proti rozhodnutiu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 271
Predloženie veci na rozhodnutie o príslušnosti a postúpenie veci

	(1) Ak zistí súd v zažalovanom skutku trestný čin, na prejednanie ktorého nie je príslušný, rozhodne o predložení veci na rozhodnutie o príslušnosti súdu, ktorý je najbližšie spoločne nadriadený jemu a súdu, ktorý je podľa neho príslušný na prejednanie veci. Je však povinný rozhodnúť vec sám, ak ide iba o miestnu nepríslušnosť a obžalovaný ju nevytkol. Rovnako je povinný sám vec rozhodnúť, ak by mala byť vec postúpená súdu toho istého druhu a stupňa, ktorý nevykonáva konanie o trestných činoch uvedených v § 15. Rozhodnúť o predložení veci na rozhodnutie o príslušnosti nemôže súd, ktorému bola vec postúpená nadriadeným súdom, okrem prípadu, že by sa skutkový podklad pre posúdenie príslušnosti medzitým podstatne zmenil.
	(2) Súd postúpi vec inému orgánu, ak zistí, že nejde o trestný čin, ale zažalovaný skutok mal iný orgán prejednať ako priestupok, služobné, kárne alebo disciplinárne previnenie, o ktorých je tento orgán príslušný rozhodovať.
	(3) Proti uzneseniu o postúpení veci podľa odseku 2 môže prokurátor podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 272
Zastavenie trestného stíhania

	(1) Súd zastaví trestné stíhanie, ak na hlavnom pojednávaní zistí, že je tu niektorá z okolností uvedených v § 9 ods. 1.
	(2) Súd môže zastaviť trestné stíhanie aj vtedy, ak zistí na hlavnom pojednávaní niektorý z dôvodov uvedených v § 218 ods. 1.
	(3) Ak súd rozhodne podľa odseku 1 alebo 2, odkáže poškodeného, ktorý uplatnil nárok na náhradu škody na konanie vo veciach občianskoprávnych alebo na konanie pred iným príslušným orgánom.
	(4) Rozhodnutie podľa odseku 1 a 2 sa môže týkať tiež len niektorého zo skutkov, pre ktoré bola podaná obžaloba.
	(5) Proti rozhodnutiu podľa odsekov 1 a 2 môže prokurátor a poškodený podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 273
Podmienečné zastavenie trestného stíhania, zmier a zastavenie trestného stíhania

	(1) Súd môže podmienečne zastaviť trestné stíhanie alebo schváliť zmier a zastaviť trestné stíhanie, ak na hlavnom pojednávaní zistí, že sú splnené podmienky uvedené v § 219 ods. 1, § 233 ods. 2 alebo v § 349.
	(2) Proti rozhodnutiu podľa odseku 1 o schválení zmieru môže prokurátor, a proti rozhodnutiu o podmienečnom zastavení trestného stíhania aj obžalovaný a poškodený podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 274
Prerušenie trestného stíhania

	(1) Súd preruší trestné stíhanie, ak zistí počas hlavného pojednávania, že je tu niektorá z okolností uvedených v § 221 odseku 2 písm. b/ až d/ alebo v § 233 ods. 2.
	(2) Súd preruší trestné stíhanie aj vtedy, keď nemožno obžalovanému doručiť predvolanie na hlavné pojednávanie.
	(3) Ak odpadne dôvod prerušenia, súd v trestnom stíhaní pokračuje.
	(4) Proti rozhodnutiu, ktorým súd trestné stíhanie prerušil, alebo ktorým návrh na pokračovanie v ňom zamietol, môže prokurátor podať sťažnosť.
	(5) Súd preruší trestné stíhanie aj vtedy, ak sa domnieva, že iný všeobecne záväzný právny predpis, ktorého použitie je v danej trestnej veci rozhodné pre rozhodovanie o vine a treste, je v rozpore so zákonom, a podá návrh na začatie konania pred ústavným súdom. Nález ústavného súdu je preň a pre ostatné všeobecné súdy záväzný.

R o z s u d o k
§ 275

	(1) Ak nebude vec vrátená prokurátorovi na došetrenie podľa § 270, predložená na rozhodnutie o príslušnosti alebo postúpená podľa § 271 ods. 1, 2, 3, ak nedôjde k zastaveniu trestného stíhania podľa § 272, k podmienečnému zastaveniu trestného stíhania podľa § 273 alebo k jeho prerušeniu podľa § 274, rozhodne súd rozsudkom, či sa obžalovaný uznáva za vinného alebo či sa spod obžaloby oslobodzuje.
	(2) Uznať obžalovaného za vinného z trestného činu podľa prísnejšieho ustanovenia zákona, ako podľa ktorého posudzovala skutok obžaloba, môže súd len vtedy, keď prokurátor takéto prísnejšie posúdenie navrhol a obžalovaného na možnosť tohto prísnejšieho posudzovania skutku upozornil skôr, než súd vyhlásil dokazovanie za skončené. Ak o to obžalovaný alebo jeho obhajca požiada, treba mu poskytnúť znovu lehotu na prípravu obhajoby a hlavné pojednávanie na ten účel odročiť najmenej o päť pracovných dní.

§ 276

Súd oslobodí obžalovaného spod obžaloby, ak
a)	nebolo dokázané, že sa stal skutok, pre ktorý je obžalovaný stíhaný,
b)	v obžalobnom návrhu uvedený skutok nie je trestným činom ani priestupkom,
c)	nebolo dokázané, že skutok spáchal obžalovaný,
d)	obžalovaný nie je pre nepríčetnosť trestne zodpovedný, 
e)	trestnosť činu zanikla, alebo
f)	ak prokurátor na hlavnom pojednávaní ustúpil od obžaloby ( § 232 ods.2 ).

§ 277

Ak bolo trestné stíhanie zastavené v dôsledku premlčania alebo z niektorého z dôvodov uvedených v § 218 ods. 2 a v konaní sa pokračovalo len preto, že obžalovaný na prejednaní veci trval (§ 9 ods. 2) súd, ak nezistí žiadny iný dôvod na oslobodenie obžalovaného, vysloví vinu, trest však neuloží.

§ 278

	(1) Ak súd odsudzuje obžalovaného pre trestný čin, ktorým spôsobil inému majetkovú škodu, uloží mu spravidla v rozsudku, aby ju poškodenému nahradil, ak bol nárok riadne a včas uplatnený (§ 45 ods. 3). Ak tomu nebráni zákonná prekážka, súd uloží obžalovanému vždy povinnosť nahradiť škodu, ak je jej výška súčasťou popisu skutku uvedeného vo výroku rozsudku, ktorým bol obžalovaný uznaný za vinného, pokiaľ škoda v tam uvedenej výške nebola dosiaľ uhradená.
	(2) Výrok o povinnosti obžalovaného na náhradu škody musí presne označovať osobu oprávneného a nárok, ktorý mu bol prisúdený. V odôvodnených prípadoch môže súd vysloviť, že záväzok má byť splnený v splátkach a súčasne určí podmienky ich zročnosti.
	(3) Výrok rozsudku o náhrade škody môže byť na návrh poškodeného vyjadrený v peňažných prostriedkoch v cudzej mene, pokiaľ to neodporuje okolnostiam prípadu a škoda bola spôsobená na peňažných prostriedkoch v cudzej mene alebo na veciach zakúpených za také peňažné prostriedky, alebo ak obžalovaný alebo poškodený je devízovým cudzozemcom.

§ 279

	(1) Ak niet podľa výsledku dokazovania podklad pre vyslovenie povinnosti na náhradu škody, alebo ak by bolo treba pre rozhodnutie o povinnosti na náhradu škody vykonať ďalšie dokazovanie, ktoré presahuje potreby trestného stíhania a predĺžilo by ho, súd odkáže poškodeného na konanie o občianskoprávnych veciach, prípadne na konanie pred iným príslušným orgánom.
	(2) Na konanie o občianskoprávnych veciach alebo na konanie pred iným príslušným orgánom odkáže súd poškodeného tiež so zvyškom jeho nároku, ak mu nárok z akéhokoľvek dôvodu prizná len sčasti.
	(3) Ak súd obžalovaného spod obžaloby oslobodí odkáže poškodeného s jeho nárokom na náhradu škody vždy na konanie o občianskoprávnych veciach, prípadne na konanie pred iným príslušným orgánom.

§ 280

	(1) Ak zistil súd u obžalovaného dôvod pre uloženie ochranného opatrenia, môže ho uložiť i bez návrhu prokurátora.	
	(2) Ak súd potrebuje pre rozhodnutie o ochrannom opatrení vykonať ešte ďalšie dokazovanie, ktoré nemôže byť vykonané hneď, vyhradí rozhodnutie o ochrannom opatrení verejnému zasadnutiu.
	(3) Postupovať podľa odseku 2 možno aj vtedy, keď prokurátor urobil návrh na zhabanie veci nepatriacej obžalovanému.

Siedmy oddiel

Rozhodnutie súdu mimo hlavného pojednávania

§ 281

	(1) Ak vyjde najavo mimo hlavného pojednávania niektorá z okolností odôvodňujúcich zastavenie trestného stíhania podľa § 218 ods. 1, 2 alebo prerušenie trestného stíhania podľa § 221 ods. 2 alebo § 233 ods. 2 súd trestné stíhanie zastaví alebo preruší.
	(2) Mimo hlavného pojednávania rozhoduje súd na neverejnom zasadaní; ak to však predseda senátu považuje za potrebné, môže na rozhodnutie nariadiť verejné zasadnutie.
	(3) Rozhodnutie o schválení zmieru môže súd urobiť aj na neverejnom zasadaní.
	(4) Proti rozhodnutiu podľa odseku 1 môže prokurátor podať sťažnosť, ktorá má, ak nejde o prerušenie trestného stíhania, odkladný účinok.
	(5) Ak vyjdú najavo mimo hlavného pojednávania okolnosti odôvodňujúce podmienečné zastavenie trestného stíhania podľa § 219 ods. 1 alebo schválenie zmieru a zastavenie trestného stíhania (§ 349), súd môže podmienečne zastaviť trestné stíhanie alebo schváliť zmier a zastaviť trestné stíhanie.
	(6) Proti rozhodnutiu podľa odseku 5 o schálení zmieru a podmienečnom  zastavení trestného stíhania môže prokurátor a proti rozhodnutiu o podmienečnom zastavení trestného stíhania aj obvinený a poškodený podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

ŠTVRTÁ  HLAVA

VEREJNÉ ZASADNUTIE

§ 282
Všeobecné ustanovenie

    	Na verejnom zasadnutí rozhoduje súd tam, kde to zákon výslovne ustanovuje.
                                                               
§ 283
Príprava verejného zasadnutia

(1) Predseda senátu predvolá na verejné zasadnutie osoby, ktorých osobná účasť na ňom je nevyhnutná. O verejnom zasadnutí upovedomí prokurátora, ako aj osobu, ktorá svojím návrhom dala na verejné zasadnutie podnet a osobu, ktorá môže byť priamo dotknutá rozhodnutím. Ak mladistvý obvinený v čase konania verejného zasadnutia nedovŕši 19. rok svojho veku, upovedomí sa aj orgán poverený starostlivosťou o mládež. Predseda senátu o verejnom zasadnutí upovedomí aj obhajcu, splnomocnenca a zákonného zástupcu. K predvolaniu alebo upovedomeniu pripojí odpis návrhu, ktorým bol na verejné zasadnutie daný podnet.
(2) Ustanovenie odseku 1 sa nevzťahuje na konanie o sťažnosti proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby.
(3) Ak na hlavnom pojednávaní pred okresným súdom vystupoval zástupca záujmového združenia občanov, upovedomí predseda senátu krajského súdu o verejnom zasadnutí konanom o odvolaní aj záujmové združenie občanov, ktoré zástupcu vyslalo.
(4) Deň, čas a miesto verejného zasadnutia určí predseda senátu alebo sudca tak, aby osobe, ktorá na verejné zasadnutie dala svojím návrhom podnet, osobe, ktorá môže byť priamo dotknutá rozhodnutím orgánu povereného starostlivosťou o mládež, obhajcovi alebo splnomocnencovi alebo zákonnému zástupcovi, ako aj prokurátorovi ostala od doručenia predvolania na verejné zasadnutie alebo od upovedomenia lehota aspoň päť pracovných dní na prípravu; to neplatí pri sťažnosti proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby. Skrátiť túto lehotu možno len so súhlasom toho, v záujme koho je lehota ustanovená. U ostatných osôb, ktoré sa na verejné zasadnutie predvolávajú alebo o ňom upovedomujú, treba zachovať spravidla trojdňovú lehotu.
(5) Deň verejného zasadnutia, na ktorom sa bude rozhodovať o sťažnosti prokurátora proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby (§ 81 ods. 2), oznámi obvinenému, jeho obhajcovi a prokurátorovi sudca pre prípravné konanie, ktorý rozhodol o nevzatí obvineného do väzby, bezprostredne po tomto úkone a urobí o tom záznam v zápisnici. Postupuje pritom tak, aby bola zachovaná lehota uvedená v § 186 ods. 3. Z dní vopred určených v rozvrhu práce súdom príslušným na rozhodnutie o sťažnosti proti uzneseniu o nevzatí do väzby súd oznámi ako deň verejného zasadania posledný deň lehoty podľa §186 ods. 3.
(6) Verejné zasadnutie o sťažnosti prokurátora proti uzneseniu o nevzatí obvineného do väzby (§ 81 ods. 2) sa môže vykonať v neprítomnosti obvineného alebo jeho obhajcu ak o termíne konania verejného zasadnutia boli upovedomení spôsobom uvedeným v odseku 5.
              
 Prítomnosť na verejnom zasadnutí 
§ 284

(1) Verejné zasadnutie sa koná za stálej prítomnosti samosudcu alebo všetkých členov senátu a zapisovateľa.
(2) Prokurátor sa zúčastní verejného zasadnutia, ak svojim návrhom dal na verejné zasadnutie podnet; vždy sa však zúčastní verejného zasadnutia, na ktorom sa koná o odvolaní alebo o mimoriadnom opravnom prostriedku.
(3) Verejné zasadnutie sa koná za prítomnosti obvineného.
(4) Verejné zasadnutie sa koná v neprítomnosti obvineného, ak tomuto nie je možné doručiť predvolanie na verejné zasadnutie a z toho dôvodu je mu ustanovený obhajca.
(5) Verejné zasadnutie sa vykoná v neprítomnosti obvineného aj vtedy, ak mu predvolanie na verejné zasadnutie bolo riadne a včas doručené a bol poučený o možnosti konania verejného zasadnutia bez jeho prítomnosti alebo za podmienok uvedených v § 283 ods. 5.
(6) Verejné zasadnutie v neprítomnosti obvineného nemožno konať, ak je obvinený vo väzbe  alebo vo výkone trestu odňatia slobody, ak ide o mladistvého alebo ak ide o trestný čin, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica prevyšuje päť rokov.
(7) Ustanovenie odseku 5 sa nepoužije, ak obvinený odmietol zúčastniť sa na verejnom zasadnutí alebo výslovne požiadal, aby sa verejné zasadnutie konalo v jeho neprítomnosti.
(8) Ak obvinený hodnoverným spôsobom ospravedlní svoju neúčasť na verejnom zasadnutí a súčasne písomne požiada súd, aby sa verejné zasadnutie uskutočnilo za jeho prítomnosti, súd odročí verejné zasadnutie a určí deň, čas a miesto ďalšieho verejného zasadnutia.
(9) V prípadoch nutnej obhajoby (§ 36, 37) nemožno konať verejné zasadnutie bez prítomnosti obhajcu. Ospravedlnenie a žiadosť podľa odseku 7 môže predniesť aj obhajca obvineného, ak je na to osobitne splnomocnený.
(10) Obhajca obvineného sa vždy zúčastní verejného zasadnutia, na ktorom sa koná o odvolaní.

§ 285

	(1) Ustanovenie § 284 sa primerane použije, ak ide o osobu, ktorá svojím návrhom dala na verejné zasadnutie podnet alebo o osobu, ktorá môže byť priamo dotknutá rozhodnutím.
	(2) O konaní verejného zasadnutia v neprítomnosti ďalších osôb, ktoré boli na verejné zasadnutie predvolané alebo boli o ňom upovedomené, rozhodne súd uznesením.

 Priebeh verejného zasadnutia 
 § 286

(1) Po otvorení verejného zasadnutia podá predseda senátu alebo ním určený člen senátu (spravodajca) na podklade spisu správu o stave veci zameranú na otázky, ktoré treba na verejnom zasadnutí riešiť. Potom osoba, ktorá dala svojím návrhom na verejné zasadnutie podnet, návrh prednesie. Osoba, ktorá môže byť priamo dotknutá rozhodnutím, ako aj prokurátor sa k návrhu vyjadria, ak nie sú sami navrhovateľmi.
(2) Ak sa na verejnom zasadnutí vykonávajú dôkazy, použijú sa primerane ustanovenia o dokazovaní na hlavnom pojednávaní. Obmedzenia vo vykonaní dôkazu čítaním zápisnice o výpovedi svedka alebo znalca (§ 254 ods. 1 a 3, § 255 ods. 2) platia iba pre verejné zasadnutie konané o odvolaní.
 	(3) Po vykonaní dôkazov udelí predseda senátu slovo na konečné návrhy. Ak je osobou, ktorá môže byť priamo dotknutá rozhodnutím, obvinený, má právo hovoriť posledný, u mladistvého orgán poverený starostlivosťou o mládež alebo zákonný zástupca.
                                                               
§ 287

    	Rozhodnutie súdu sa vždy vyhlási verejne.
                                                               
§ 288
Podklad pre rozhodnutie

Vo svojom rozhodnutí smie súd prihliadať len na skutočnosti, s ktorými sa oboznámi na verejnom zasadnutí a opierať sa o dôkazy, ktoré boli na verejnom zasadnutí vykonané. To neplatí, ak sa koná o návrhu na dohodu aleb v rozsahu priznanej viny.
                                                              
§ 289
 Použitie ustanovení o hlavnom pojednávaní 

Na verejnosť, konanie, začiatok a odročenie verejného zasadnutia sa použijú primerane ustanovenia o hlavnom pojednávaní.
                                                               
 Ochranné liečenie a zhabanie veci 
§ 290

(1) Ak nejde o prípad, keď si súd rozhodnutie o ochrannom liečení alebo o zhabaní veci vyhradil podľa § 280 ods. 2, môže tieto ochranné opatrenia uložiť na verejnom zasadnutí, len ak to navrhne prokurátor.
(2) Proti uzneseniu o ochrannom liečení a o zhabaní veci, ktoré súd odôvodní,  je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok. 

§ 291

 (1) Ak v konaní o zhabaní veci nemožno spoľahlivo zistiť vlastníka veci, ktorá sa má zhabať, alebo ak jeho pobyt nie je známy, ustanoví mu predseda senátu alebo sudca uznesením opatrovníka. Opatrovník má v konaní o zhabaní veci rovnaké práva ako jej vlastník.
(2) Všetky písomnosti určené pre vlastníka veci sa doručujú iba opatrovníkovi. Predvolanie vlastníka veci na verejné zasadnutie sa vhodným spôsobom uverejní. Verejné zasadnutie sa potom vykoná aj v neprítomnosti vlastníka veci, a to bez ohľadu na to, či sa vlastník veci o ňom dozvedel.
(3) Proti rozhodnutiu o ustanovení opatrovníka je prípustná sťažnosť.

 PIATA HLAVA

 NEVEREJNÉ ZASADNUTIE 

 § 292

Na neverejnom zasadnutí rozhoduje súd tam, kde nie je zákonom predpísané, že sa rozhoduje na hlavnom pojednávaní alebo na verejnom zasadnutí.

§ 293

(1) Neverejné zasadnutie sa koná za stálej prítomnosti všetkých členov senátu a zapisovateľa.
(2) Iné osoby sú z účasti na neverejnom zasadnutí vylúčené.

§ 294

	Samosudca neverejné zasadnutie nekoná.

§ 295
Ak treba na neverejnom zasadnutí vykonať dôkaz, vykoná sa prečítaním zápisnice alebo iných písomností alebo oboznámením vecného dôkazu alebo písomného, zvukového, obrazového alebo iného záznamu, v prípade potreby aj jeho predvedením na technickom zariadení. Súčasťou tohto dôkazu je aj správa o tom, akým spôsobom a kým bol záznam vyhotovený alebo získaný.

§ 296

Rozhodnutie sa vždy vyhlási.

ŠIESTA HLAVA

ODVOLANIE A KONANIE O ŇOM 

 § 297
 Prípustnosť a účinok 

(1) Opravným prostriedkom proti rozsudku súdu prvého stupňa je odvolanie.
(2) Odvolanie má odkladný účinok.
 Oprávnené osoby 
§ 298

(1) Rozsudok môže odvolaním napadnúť
 a) prokurátor pre nesprávnosť ktoréhokoľvek výroku,
 b) obžalovaný pre nesprávnosť výroku, ktorý sa ho priamo dotýka,
 c) poškodený, ak súd obžalovaného spod obžaloby oslobodil, alebo pre nesprávnosť výroku 
     o náhrade škody,
 d) zúčastnená osoba pre nesprávnosť výroku o zhabaní veci.
(2) Osoba oprávnená podať odvolanie proti niektorému výroku rozsudku môže ho napádať aj preto, že taký výrok nebol urobený, ako aj pre porušenie ustanovení o konaní, ktoré predchádzalo rozsudku, ak toto porušenie mohlo spôsobiť, že výrok je nesprávny alebo že chýba.
                                                               
§ 299

 	(1) V neprospech obžalovaného môže rozsudok napadnúť odvolaním  prokurátor; poškodený len vtedy ak súd obžalovaného spod obžaloby oslobodil.  Poškodený alebo jeho právny zástupca môže vždy podať odvolanie proti výroku rozsudku o náhrade škody, ak uplatnil nárok na náhradu škody.
(2) V prospech obžalovaného môžu rozsudok odvolaním napadnúť okrem obžalovaného a prokurátora i príbuzní obžalovaného v priamom rade, jeho súrodenci, osvojiteľ, osvojenec, manžel a druh. Prokurátor môže tak urobiť i proti vôli obžalovaného. Ak je obžalovaný pozbavený spôsobilosti na právne úkony, alebo ak je jeho spôsobilosť na právne úkony obmedzená, môže i proti vôli obžalovaného za neho v jeho prospech odvolanie podať aj jeho zákonný zástupca alebo jeho obhajca.
                                                               
 Lehota a miesto podania 
§ 300

(1) Odvolanie sa podáva na súde, proti rozsudku ktorého smeruje, a to do pätnásť dní od oznámenia rozsudku.
(2) Ak sa rozsudok oznamuje tak obžalovanému, ako i jeho obhajcovi a zákonnému zástupcovi, plynie lehota od toho oznámenia, ktoré bolo vykonané najneskoršie.
(3)Orgánu poverenému starostlivosťou o mládež plynie lehota samostatne.
(4) Iným osobám uvedeným v § 299 ods. 2 s výnimkou prokurátora, končí sa lehota tým istým dňom ako obžalovanému.
                                                               
§ 301

	(1) Ak osoba oprávnená podať odvolanie je prítomná pri vyhlásení rozsudku súdu prvého stupňa a poučená podľa § 300, predseda senátu alebo sudca umožní osobám oprávneným podať odvolanie sa vyjadriť a ich vyjadrenie o opravnom prostriedku sa zaznamená do zápisnice o hlavnom pojednávaní. Osoba oprávnená podať odvolanie sa môže vyjadriť, že zatiaľ sa k použitiu odvolania nevyjadruje. Do zápisnice o hlavnom pojednávaní sa tiež zaznamená, či odvolanie smeruje proti viacerým výrokom rozsudku alebo či sa rozsudok napáda len v niektorej jeho časti alebo smeruje proti konaniu, ktoré rozsudku predchádzalo.
	(2) Z odvolania prokurátora, ktoré podal na hlavnom pojednávaní, musí byť zrejmé, či odvolanie smeruje v prospech alebo neprospech obžalovaného.

§ 302 
 Obsah odvolania 

	(1) Z písomne podaného odvolania musí byť zrejmé, či odvolanie smeruje voči celému rozsudku alebo len niektorému jeho výroku alebo proti konaniu, ktoré mu predchádzalo.
(2) Odvolanie prokurátora, odvolanie, ktoré podáva za obžalovaného jeho obhajca, ako aj odvolanie, ktoré podáva za poškodeného alebo za zúčastnenú osobu ich splnomocnenec, musí byť zároveň odôvodnené tak, aby bolo zrejmé, v ktorej časti sa rozsudok napáda a aké chyby sa vytýkajú rozsudku alebo konaniu, ktoré rozsudku predchádzalo.
(3) Odvolanie možno oprieť o nové skutočnosti a dôkazy.
                                                              
 Vzdanie sa a vzatie odvolania späť 
§ 303

(1) Po vyhlásení rozsudku môže sa oprávnená osoba odvolania výslovne vzdať. Obžalovaný môže výslovne vyhlásiť, že nesúhlasí s podaním odvolania v jeho prospech osobami uvedenými v § 299 ods. 2.
(2) Osoba, ktorá odvolanie podala, môže ho výslovným vyhlásením vziať späť, a to až do doby, než sa odvolací súd odoberie na záverečnú poradu. Odvolanie prokurátora môže vziať späť i nadriadený prokurátor.
(3) Odvolanie podané v prospech obžalovaného obhajcom, inou oprávnenou osobou alebo zákonným zástupcom, môže byť vzaté späť len s výslovným súhlasom obžalovaného. Prokurátor môže vziať také odvolanie späť i bez súhlasu obžalovaného. V tomto prípade plynie obžalovanému nová lehota na podanie odvolania od upovedomenia, že odvolanie bolo vzaté späť.
(4) Vzatie odvolania späť vezme uznesením na vedomie predseda senátu odvolacieho súdu, a ak nebola vec doteraz tomuto súdu predložená, predseda senátu súdu prvého stupňa.

§ 304

	Odvolanie podané v prospech mladistvého obžalovaného proti jeho vôli prokurátorom, zákonným zástupcom, obhajcom alebo orgánom povereným starostlivosťou o mládež, môže byť vzaté späť aj bez súhlasu mladistvého obžalovaného. V tomto prípade plynie mladistvému obžalovanému nová lehota na podanie odvolania od upovedomenia, že odvolanie bolo vzaté späť.

§ 305 
 Konanie na súde prvého stupňa 

Predseda senátu doručí odpis odvolania ostatným stranám, ktoré by mohli byť rozhodnutím o odvolaní priamo dotknuté, s upozornením, že sa môžu k odvolaniu vyjadriť; len čo lehota na podanie odvolania všetkým oprávneným osobám uplynula, predloží spisy odvolaciemu súdu.
                                                                
§ 306 
 Odvolací súd 

 	O odvolaní proti rozsudku okresného súdu rozhoduje príslušný krajský súd. 

 Rozhodnutie odvolacieho súdu 

§ 307 
 
(1) Odvolací súd zamietne odvolanie uznesením, ak bolo podané oneskorene, osobou neoprávnenou alebo osobou, ktorá sa odvolania výslovne vzdala alebo znovu podala odvolanie, ktoré v tej istej veci už predtým výslovne vzala späť.
(2) Ako oneskorené nemôže byť zamietnuté odvolanie, ktoré oprávnená osoba podala oneskorene len preto, že sa riadila nesprávnym poučením súdu.
(3) Odvolací súd zruší napadnutý rozsudok a vec vráti súdu prvého stupňa, aby ju v potrebnom rozsahu znovu prejednal a rozhodol, ak zistí, že
 a) súd nebol správne zložený,
 b) obžalovaný nemal obhajcu, hoci išlo o prípad nutnej obhajoby, alebo
 c) hlavné pojednávanie bolo vykonané v neprítomnosti obžalovaného, hoci na to neboli splnené zákonné podmienky.
                      
 § 308
 
(1) Ak nezamietne odvolací súd odvolanie podľa § 307 ods. 1 alebo nezruší rozsudok podľa § 307 ods. 3, preskúma zákonnosť a odôvodnenosť napadnutých výrokov rozsudku, proti ktorým odvolateľ podal odvolanie, ako aj správnosť postupu konania, ktoré im predchádzalo. Na chyby, ktoré neboli odvolaním vytýkané prihliadne len vtedy, ak došlo k takému porušeniu práva obžalovaného na obhajobu, ktoré ovplyvnilo niektorý výrok v jeho neprospech.
(2) Ak bola odvolaním napadnutá časť rozsudku týkajúca sa len niektorej z viacerých osôb, o ktorých bolo rozhodnuté tým istým rozsudkom, preskúma odvolací súd podľa odseku 1 len tú časť rozsudku a predchádzajúceho konania, ktorá sa týka tejto osoby.

§ 309 
	
Odvolací súd preruší trestné stíhanie, ak v odvolacom konaní vyjde najavo, že po vyhlásení napadnutého rozsudku nastala niektorá z okolností uvedených v § 274 ods. 1 alebo ak nemožno obžalovanému doručiť predvolanie na verejné zasadnutie odvolacieho súdu.
                                                           
§ 310

Odvolací súd uznesením odvolanie zamietne, ak zistí, že nie je dôvodné.

§ 311

(1) Odvolací súd napadnutý rozsudok zruší uznesením a
a) vec postúpi, ak mal tak urobiť už súd prvého stupňa (§ 233 odsek 1 písm. a), § 236 odsek 1 písm. a) a  § 271 ods. 2),
b) trestné stíhanie podmienečne zastaví (§ 273),
c) trestné stíhanie zastaví, ak zistí, že je tu niektorá z okolností, ktoré by odôvodňovali  zastavenie trestného stíhania súdom prvého stupňa (§ 272 ods.1, 2),
d) trestné stíhanie preruší, ak mal tak urobiť už súd prvého stupňa (§ 274 ods. 5).
 	(2) Ak odpadne dôvod prerušenia trestného stíhania, ustanovenie § 274 ods. 3 sa použije primerane.
 
§ 312

(1) Odvolací súd zruší napadnutý rozsudok aj
 a) pre podstatné chyby konania, ktoré napadnutým výrokom rozsudku predchádzali, najmä preto, že boli porušené ustanovenia, ktorými sa má zabezpečiť objasnenie veci alebo právo obhajoby,
 b) pre chyby v napadnutých výrokoch rozsudku, najmä pre nejasnosť alebo neúplnosť jeho skutkových zistení alebo preto, že sa súd nevyrovnal so všetkými okolnosťami významnými pre rozhodnutie,
 c) ak vzniknú pochybnosti o správnosti skutkových zistení napadnutých výrokov, na objasnenie ktorých je treba vykonať ďalšie dôkazy, 
 d) ak bolo napadnutým rozsudkom porušené ustanovenie Trestného zákona,
 e) ak je uložený trest neprimeraný, alebo
 f) ak je rozhodnutie o uplatnenom nároku poškodeného na náhradu škody nesprávne.
	(2) Ak bolo odvolanie obmedzené podľa § 308 ods. 1, 2, odvolací súd z niektorého z dôvodov uvedených v odseku 1 zruší len napadnutý výrok rozsudku. Ak však odvolací súd zruší hoci i len sčasti výrok o vine, ktorý preskúmava, zruší vždy súčasne celý výrok o treste, ako aj ďalšie výroky, ktoré majú vo výroku o vine svoj podklad.
(3) Ak preskúmava všetky výroky, ale je chybná len časť napadnutého rozsudku a možno ju oddeliť od ostatných, zruší odvolací súd rozsudok len v tejto časti; ak však zruší, hoci i len sčasti, výrok o vine, zruší vždy súčasne celý výrok o treste, ako aj ďalšie výroky, ktoré majú vo výroku o vine svoj podklad.
                                                             
§ 313 

(1) Ak po zrušení napadnutého rozsudku alebo niektorej jeho časti treba urobiť vo veci nové rozhodnutie, vráti odvolací súd vec spravidla súdu prvého stupňa, aby ju v potrebnom rozsahu znovu prejednal a rozhodol.
(2) Ak napadnutý rozsudok je chybný len v tom, že niektorý výrok v ňom chýba alebo je neúplný, môže odvolací súd bez zrušenia napadnutého rozsudku uznesením, prikázať súdu, o ktorého rozsudok ide, aby o chýbajúcom výroku rozhodol alebo neúplný výrok doplnil.
(3) Odvolací súd môže rozhodnúť sám rozsudkom vo veci, len ak možno nové rozhodnutie urobiť na podklade skutkového stavu, ktorý bol v napadnutom rozsudku správne zistený a prípadne doplnený dôkazmi vykonanými pred odvolacím súdom. V neprospech obžalovaného môže odvolací súd zmeniť napadnutý rozsudok len na základe odvolania prokurátora alebo poškodeného podľa § 299 ods. 1, ktoré bolo podané v neprospech obžalovaného; vo výroku o náhrade škody tak môže urobiť aj na podklade odvolania poškodeného, ktorý uplatnil nárok na náhradu škody.
(4) Odvolací súd nemôže sám
 a) uznať obžalovaného za vinného zo skutku, pre ktorý bol napadnutým rozsudkom oslobodený,
 b) uznať obžalovaného za vinného z ťažšieho trestného činu, než z akého ho mohol v napadnutom rozsudku uznať za vinného súd prvého stupňa (§ 275 ods. 2).
 
§ 314

Odvolací súd môže po zrušení rozsudku vysloviť, že sa vec vracia prokurátorovi do prípravného konania za splnenia podmienok § 270 ods. 1. 

§ 315

Ak je dôvod, na základe ktorého rozhodol odvolací súd v prospech niektorého obžalovaného, na prospech aj ďalšiemu spoluobžalovanému alebo zúčastnenej osobe, ktorá podala odvolanie, rozhodne odvolací súd vždy aj v ich prospech. Rovnako rozhodne v prospech obžalovaného, ktorému je na prospech dôvod, na základe ktorého rozhodol v prospech zúčastnenej osoby.

 § 316

Ak rozhodne odvolací súd, že sa vec vracia na nové prejednanie a rozhodnutie súdu prvého stupňa, môže súčasne nariadiť, aby bola prejednaná a rozhodnutá v inom zložení senátu. Z dôležitého dôvodu môže tiež nariadiť, aby ju prejednal a rozhodol iný súd toho istého druhu a toho istého stupňa v obvode odvolacieho súdu.

§ 317
 Konanie na odvolacom súde 

(1) O odvolaní rozhoduje odvolací súd na verejnom zasadnutí. Aj na neverejnom zasadnutí môže urobiť rozhodnutie
 a) podľa § 307 ods. 1, 3 a § 311 ods. 1,
 b) podľa § 312 ods. 1 alebo ods. 2, ak je zrejmé, že chybu nemožno odstrániť na verejnom zasadnutí.
(2) Účasť prokurátora na verejnom zasadnutí je povinná.
(3) Na verejnom zasadnutí konanom o odvolaní musí mať obžalovaný obhajcu vo všetkých prípadoch, v ktorých ho musí mať na hlavnom pojednávaní.
(4) Po otvorení verejného zasadnutia predseda senátu alebo ním určený člen senátu prednesie najskôr napadnutý rozsudok, uvedie, ktoré chyby rozsudku alebo konania sa vytýkajú, a oznámi podstatný obsah doterajšieho konania.
(5) Odvolací súd môže konanie doplniť dôkazmi nevyhnutnými na to, aby mohol o odvolaní rozhodnúť.
                                                         
 Konanie na súde prvého stupňa po zrušení rozsudku 
§ 318

(1) Súd, ktorému vec bola vrátená na nové prejednanie a rozhodnutie, je viazaný právnym názorom, ktorý vyslovil vo svojom rozhodnutí odvolací súd, a je povinný vykonať procesné úkony a dôkazy, ktorých vykonanie odvolací súd nariadil.
(2) Ak bol napadnutý rozsudok zrušený len v dôsledku odvolania podaného v prospech obžalovaného, nemôže v novom konaní dôjsť ku zmene rozhodnutia v jeho neprospech.

§ 319

	(1) Na základe uznesenia odvolacieho súdu podľa § 313 ods. 2 súd prvého stupňa na verejnom zasadnutí rozhodne rozsudkom.
	(2) Súd prvého stupňa podľa odseku 1 rozhodne v rovnakom zložení senátu, alebo rozhodne ten istý samosudca, iba ak by to z neodstrániteľného dôvodu nebolo možné.
	(3) Proti rozsudku podľa odseku 1 je prípustné odvolanie, ktoré má odkladný účinok.
	(4) Ak rozsudok podľa odseku 1 sa stal právoplatným, stáva sa súčasťou pôvodného rozsudku. 
                                                               
§ 320
 Dôsledky zrušenia výroku o náhrade škody 

 	Ak zruší odvolací súd napadnutý rozsudok len vo výroku o náhrade škody a ak nerozhodne sám vo veci rozsudkom, odkáže poškodeného na konanie o občianskoprávnych veciach, prípadne na konanie pred iným príslušným orgánom.   

SIEDMA HLAVA

 OSOBITNÉ SPÔSOBY KONANIA 

 § 321
 Všeobecné ustanovenie 

Ak táto hlava neustanovuje inak, použijú sa na konanie podľa tejto hlavy všeobecné predpisy.
P r v ý   o d d i e l

 Konanie o návrhu na dohodu
§ 322

	(1) Návrh na dohodu na súde preskúma predseda senátu alebo samosudca a podľa jeho obsahu a podľa obsahu spisu
  a) určí termín verejného zasadnutia na rozhodnutie o návrhu alebo
  b) samosudca návrh odmietne, ak
      aa/ zistí závažné porušenie procesných predpisov, najmä porušenie práva na obhajobu, alebo
      bb/ navrhovaná dohoda je zrejme nevýhodná pre obvineného. Ak sa koná o zločine, toto  rozhodnutie robí senát na neverejnom zasadnutí.
	(2) V uznesení podľa ods. 1 písm. b) sa uvedie, o ktoré konkrétne zistenia sa jeho rozhodnutie opiera. Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť.
	(3) Ak uznesenie o odmietnutí návrhu nadobudlo právoplatnosť, vracia sa vec do štádia prípravného konania.
	(4) Ak je obvinený vo väzbe a bolo rozhodnuté podľa odseku 1 písm. a) alebo b), rozhodne súd vždy aj o väzbe.

§ 323

(1) Návrh na konanie o dohode sa prejedná na verejnom zasadnutí súdu. 
(2) Ak súd neodmietol návrh prokurátora na dohodu podľa § 322 ods. 1 písm. b), doručí návrh obvinenému a jeho obhajcovi, poškodenému, zúčastnenej osobe a ich splnomocnencom. Ak mladistvý v čase konania verejného zasadnutia nedovŕši 19. rok svojho veku, doručí sa návrh aj jeho zákonnému zástupcovi a orgánu strarostlivosti o mládež.
	(3) Odpis návrhu na dohodu, spolu s upovedomením alebo s predvolaním na verejné zasadnutie treba doručiť tak, aby prokurátor, obvinený a jeho obhajca mali na prípravu na verejné zasadnutie od dorčenia návrhu aspoň päť pracovných dní. Túto lehotu možno skrátiť len s ich súhlasom. U ostatných osôb, ktoré sa na verejné zasadnutie predvolávajú alebo sa o ňom upovedomujú, treba zachovať aspoň trojdňovú lehotu.

§ 324

(1) Verejné zasadnutie o návrhu na dohodu sa vykonáva za stálej prítomnosti všetkých členov senátu, zapisovateľa, prokurátora, obvineného a ak má obvinený obhajcu, aj za stálej prítomnosti obhajcu.
	(2) Po otvorení verejného zasadnutia prokurátor prednesie návrh na dohodu.
	(3) Po prednesení návrhu predseda senátu zistí, či obvinený
a) rozumie podanému návrhu na dohodu, 
b) žiada, aby sa jeho trestná vec prejednala touto skrátenou formou, čím sa vzdáva práva na 
     verejný súdny proces,
c) rozumie, čo tvorí podstatu skutku, ktorý sa mu kladie za vinu,
d) bol ako obvinený poučený o svojich právach, najmä o práve na obhajobu, či mu bola daná   
    možnosť na slobodnú voľbu obhajcu a či sa s obhajcom mohol radiť o spôsobe obhajoby,
e) porozumel podstate konania o návrhu na dohodu,
f)  nebol k priznaniu sa ku skutku, ktorý sa mu kladie za vinu, donucovaný,
g) rozumie právnej kvalifikácii skutku ako trestného činu,
h) pozná trestné sadzby, ktoré zákon ustanovuje za trestné činy jemu kladené za vinu,
i) sa dobrovoľne priznal ku spáchaniu skutku, ktorý sa v návrhu kvalifikuje ako určitý trestný 
   čin,
j) súhlasí s navrhovaným trestom a dobrovoľne ho prijíma,
k) sa dobrovoľne a v stanovených lehotách podriadi výkonu trestu, 
l) si uvedomuje, že ak súd príjme návrh na dohodu a vyznesie rozsudok, ktorý nadobudne 
   právoplatnosť vyhlásením, nebude možné proti tomuto rozsudku podať odvolanie,
m) sa dohodol o uspokojení nárokov poškodeného a zúčastnenej osoby, alebo
n) súhlasí s uspokojením nárokov poškodeného a zúčastnenej osoby tak, ako to žiada 
    poškodený a zúčastnená osoba a ako to navrhuje prokurátor,
o) si je vedomý toho, že priznanie viny nie je pre súd záväzné a súd ho môže odmietnuť, ak 
    odporuje zákonu; v takom prípade sa po podaní obžaloby bude konať hlavné 
    pojednávanie, pričom priznanie viny obvineným nemožno v ďalšom konaní použiť ako 
    dôkaz a ani inak k nemu prihliadať.
	(4) Ak mladistvý v čase konania nedovŕšil 19 rokov svojho veku, súd zistí, či jeho obhajca a zákonný zástupca súhlasia s dohodou.
	(5) Po vyjadrení sa obvineného ku všetkým otázkam, ako aj po vyjadrení sa strán k otázkam, ktoré sa ich priamo dotýkajú, sa súd odoberie na záverečnú poradu.

Rozhodnutie o návrhu na dohodu
§ 325

	(1) Súd môže rozhodovať len o skutku, jeho právnej kvalifikácii, primeranosti trestu o ochrannom opatrení ako aj o výroku na náhradu škody alebo zhabanie veci len v rozsahu uvedenom v návrhu na dohodu.
(2) Ak súd dohodu v navrhnutom rozsahu neschváli, uznesením, proti ktorému je prípustná sťažnosť, vráti vec prokurátorovi do prípravného konania. Rovnako postupuje, ak niektorá z oprávnených osôb s dohodou nesúhlasí na verejnom zasadnutí. Proti tomuto rozhodnutiu sťažnosť nie je prípustná.
(3) Ak súd dohodu schváli v plnom rozsahu, potvrdí to rozsudkom, ktorý verejne vyhlási. Proti tomuto rozsudku odvolanie nie je prípustné.
(4) Rozsudok nadobudne právoplatnosť vyhlásením.

§ 326

	Ak je obvinený vo väzbe, po vyhlásení rozsudku súd urobí bezodkladne opatrenia na výkon trestu.

§ 327

	Na verejnosť, konanie, začiatok a odročenie verejného zasadania o dohode sa použijú primerane ustanovenia o hlavnom pojednávaní.

D r u h ý   o d d i e l

konanie proti mladistvým

 § 328
 Obhajoba mladistvého 

Mladistvý musí mať obhajcu od vznesenia obvinenia.
                                                               
 § 329
 Zistenie pomerov mladistvého 

V konaní proti mladistvému treba čo najdôkladnejšie zistiť aj stupeň rozumového a mravného vývoja mladistvého, jeho povahu, pomery a prostredie, v ktorom žil a bol vychovaný, jeho správanie pred spáchaním trestného činu a po ňom a iné okolnosti dôležité pre voľbu prostriedkov vhodných na jeho nápravu najmä na posúdenie, či má byť nariadená ochranná výchova mladistvého. Zisťovanie pomerov mladistvého sa spravidla uloží obci a spravidla aj orgánu poverenému starostlivosťou o mládež.
                                                               
 § 330 
 Väzba mladistvého 

 	(1) Aj keď existujú dôvody väzby podľa § 69, smie byť obvinený mladistvý vzatý do väzby, len ak nemožno účel väzby dosiahnuť inak (napr. § 79, § 80 alebo § 81 aj samostatne).
	(2) Väzba mladistvého môže v prípravnom konaní trvať len nevyhnutnú dobu. Ak by väzba presiahla tri mesiace a prepustením obvineného na slobodu by mohlo byť zmarené alebo sťažené dosiahnutie účelu trestného konania, môže na návrh prokurátora o ďalšom trvaní väzby do šesť mesiacov rozhodnúť sudca pre prípravné konanie. Nad túto lehotu na návrh prokurátora alebo predsedu senátu môže väzbu predĺžiť, najviac však do jedného roka senát, ak je podaná obžaloba a prepustením obvineného na slobodu hrozí, že bude zmarené alebo podstatne sťažené dosiahnutie účelu trestného konania.
	(3) Ak je mladistvý stíhaný pre obzvlášť závažný zločin, môže súd výnimočne predĺžiť trvania väzby nad jeden rok. Celková dĺžka väzby mladistvého však nesmie presiahnuť dva roky.

Konanie pred súdom

§ 331

U mladistvého obžalovaného prokurátor obžalobu alebo návrhu na dohodu doručí aj orgánu poverenému starostlivosťou o mládež, zákonnému zástupcovi mladistvého, prípadne aj tej osobe, s ktorou mladistvý žije v spoločnej domácnosti; ak má ustanoveného opatrovníka, obžaloba sa doručí aj jemu. Ak mladistvý obžalovaný v čase hlavného pojednávania alebo verejného zasadnutia dovŕši 19. rok svojho veku, toto ustanovenie sa nepoužije.
                                                               
 § 332

Ak to vyžaduje prospech mladistvého, môže príslušný súd postúpiť vec súdu, v obvode ktorého má mladistvý trvalý pobyt, alebo súdu, na ktorom z iných dôvodov je vykonanie trestného konania so zreteľom na záujmy mladistvého najúčelnejšie.
                                                               
 § 333

Spoločné konanie proti mladistvému a osobe staršej ako osemnásť rokov možno vykonať len vtedy, ak je to potrebné pre všestranné a objektívne objasnenie veci alebo ak sú pre to iné dôležité dôvody. Pokiaľ ide o mladistvého, použijú sa i v spoločnom konaní ustanovenia tohto oddielu.
                                                               
 § 334

(1) Hlavné pojednávanie a verejné zasadnutie o dohode nemožno konať v neprítomnosti mladistvého.
(2) O hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí treba upovedomiť aj orgán poverený starostlivosťou o mládež. Prokurátor musí byť vždy prítomný i na verejnom zasadnutí.
(3) Na hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí proti mladistvému
  a) súd vylúči verejnosť aj vtedy, ak je to na prospech mladistvého,
  b) predseda senátu môže mladistvému prikázať, aby sa pri niektorej časti hlavného pojednávania vzdialil z pojednávacej siene, ak je obava, že by táto časť konania mohla nepriaznivo pôsobiť na jeho mravný vývoj. Po návrate mladistvého do pojednávacej siene mu oznámi podstatný obsah pojednávania konaného za jeho neprítomnosti, aby sa mohol k nemu vyjadriť.
(4) Zástupca orgánu povereného starostlivosťou o mládež má právo robiť návrhy a dávať vypočúvaným otázky; po záverečnej reči zástupcu orgánu povereného starostlivosťou o mládež, zákonného zástupcu, má právo predniesť záverečnú reč mladistvý obžalovaný.

§ 335
Oznamovanie rozhodnutí

(1) Odpis rozsudku sa vždy doručí aj orgánu poverenému starostlivosťou o mládež a zákonnému zástupcovi, s ktorým mladistvý žije v spoločnej domácnosti. 
(2) Ak nebol zákonný zástupca uvedený v odseku 1 alebo zástupca orgánu povereného starostlivosťou o mládež prítomný pri vyhlasovaní uznesenia, proti ktorému je prípustná sťažnosť alebo ktorým bolo trestné stíhanie zastavené, podmienečne zastavené  alebo prerušené alebo vec postúpená, doručí sa mu aj odpis tohto uznesenia, ak v čase vyhlásenia uznesenia mladistvý nedovŕšil 18. rok svojho veku.

§ 336 
 Osoby oprávnené podať opravné prostriedky 

(1) Opravné prostriedky v prospech mladistvého môže podať, a to i proti jeho vôli, aj orgán poverený starostlivosťou o mládež; lehota na podanie opravného prostriedku mu plynie samostatne.
(2) Sťažnosť v prospech mladistvého môžu podať aj jeho príbuzní v priamom pokolení, jeho súrodenec, manžel a druh; lehota na podanie sťažnosti sa im končí tým istým dňom ako mladistvému.
§ 337
Uloženie ochrannej výchovy 

 	(1) Ak nejde o prípad, v ktorom si súd rozhodnutie o ochrannej výchove vyhradil, môže ju uložiť na verejnom zasadnutí, len ak to navrhne prokurátor. Súd rozhoduje uznesením.
(2) Proti rozhodnutiu o ochrannej výchove je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
                                                       
 § 338
Spoločné ustanovenie

(1) V konaní proti mladistvým treba dbať na to, aby sa tak vyšetrovanie, ako i rozhodovanie zverovalo osobám, ktorých životné skúsenosti ako aj skúsenosti s výchovou mládeže zaručujú splnenie výchovného účelu trestného konania. Orgány činné v trestnom konaní a súd postupujú v najužšej spolupráci so zariadeniami, ktorým je zverená starostlivosť o mládež, prípadne so zariadeniami psychiatrickej starostlivosti. 
(2) Ustanovenia tohto oddielu sa nepoužijú
 a) v konaní o trestných činoch, ktoré obvinený spáchal jednak pred dovŕšením osemnásteho roku, jednak po jeho dovŕšení, ak zákon na čin spáchaný po dovŕšení osemnásteho roku ustanovuje trest rovnaký alebo prísnejší, alebo
 b) ak dôjde k vzneseniu obvinenia až po dovŕšení osemnásteho roku obvineného.
(3) Ustanovenia tohto oddielu o účasti orgánu povereného starostlivosťou o mládež sa nepoužijú
 a) v odbore vojenského súdnictva,
 b) vo vykonávacom konaní, ak sa úkon vykonáva po dovŕšení 18. roku mladistvého.

 T r e t í   o d d i e l

Konanie pred samosudcom

§ 339

	(1) Samosudca vykonáva konanie o prečinoch, na ktoré zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje päť rokov.
	(2) Ustanovenie odseku 1 sa nepoužije, ak má byť uložený súhrnný trest a skorší trest bol uložený v konaní pred senátom.

§ 340

	(1) Samosudca má rovnaké práva a povinnosti ako senát a jeho predseda.
	(2) Neverejné zasadanie samosudca nevykonáva.

§ 341

	(1) Samosudca obžalobu predbežne neprejednáva, preskúma však, či poskytuje spoľahlivý podklad pre ďalšie konanie, či prípravné konanie ktoré jej predchádzalo bolo vykonané spôsobom zodpovedajúcim tomuto zákonu a či jeho výsledky dostatočne odôvodňujú postavenie obvineného pred súd.   
	(2) Po preskúmaní obžaloby podľa jej obsahu a obsahu spisu samosudca prijme niektoré z rozhodnutí uvedené v § 233 ods.1 písm. a/ až i/.
	(3) Proti rozhodnutiu podľa odseku 2 môže prokurátor, obvinený i poškodený podať sťažnosť, ktorá má, ak nejde o prerušenie trestného stíhania, odkladný účinok.

§ 342

Postúpiť vec inému súdu nemôže súd, ktorému bola vec postúpená podľa § 311 odseku 1 písm. a/ nadriadeným súdom, okrem prípadu, že by sa skutkový podklad pre posúdenie príslušnosti medzitým podstatne zmenil.

§ 343

	(1) Ak samosudca neurobí žiadne z rozhodnutí uvedených v § 233 odsek 1 písm. a) až g) alebo i) až j) alebo podľa odseku 5 nariadi hlavné pojednávanie; ak je podaný návrh na dohodu nariadi verejné zasadnutie na konanie o tomto návrhu. 
	(2) Ak sa po vyhlásení rozsudku prokurátor i obžalovaný vzdali odvolania, alebo vyhlásenie o tom, že sa vzdávajú odvolania, urobili v lehote troch pracovných dní od vyhlásenia rozsudku, môže samosudca vyhotoviť zjednodušený písomný rozsudok, ktorý neobsahuje odôvodnenie.

Š t v r t ý   o d d i e l

Trestný rozkaz 

 § 344

 	(1) Samosudca môže bez prejednania veci na hlavnom pojednávaní vydať trestný rozkaz, ak je skutkový stav spoľahlivo preukázaný vykonanými dôkazmi.
(2) Trestným rozkazom možno uložiť
 a) trest odňatia slobody do jedného roka,
 b) trest zákazu činnosti do päť rokov,
 c) peňažný trest,
 d) trest prepadnutia veci,
 e) trest straty vojenskej a inej hodnosti,
 f) trest povinnej práce.
(3) Náhradný trest odňatia slobody za peňažný trest nesmie ani s uloženým trestom odňatia slobody presahovať jeden rok.
(4) Trestný rozkaz nie je možné vydať
a) v konaní proti osobe, ktorá je pozbavená spôsobilosti na právne úkony alebo ktorej spôsobilosť na právne úkony je obmedzená,
b) v konaní proti mladistvému, ak v čase jeho vydania mladistvý nedovŕšil 18. rok veku,
a)	ak sa má rozhodnúť o ochrannom opatrení,
d) ak sa má uložiť súhrnný trest a predchádzajúci trest bol uložený rozsudkom.
(5) Trestný rozkaz má povahu odsudzujúceho rozsudku. Účinky spojené s vyhlásením rozsudku nastávajú doručením trestného rozkazu obvinenému.
                                                               
§ 345

 	(1) Trestný rozkaz obsahuje
 a) označenie súdu, meno a priezvisko sudcu, ktorý trestný rozkaz vydal,
 b) deň a miesto vydania trestného rozkazu,
 c) označenie obvineného (§ 156 ods. 2),
 d) výrok o vine (§ 156 ods. 3) a o uloženom treste (§ 158 ods. 1),
 e) výrok o náhrady škody (§ 278 a § 279 ods. 1 a 2), ak bol nárok na jej náhradu riadne uplatnený (§ 45 ods. 3),
 f) poučenie o práve podať odpor.
(2) Trestný rozkaz sa doručuje obvinenému, ak má obvinený obhajcu, aj jeho obhajcovi, prokurátorovi, poškodenému, ktorý uplatnil nárok na náhradu škody. Ak má poškodený zákonného zástupcu alebo splnomocnenca, doručí sa trestný rozkaz len zákonnému zástupcovi alebo splnomocnencovi poškodeného. V konaní proti mladistvému aj orgánu poverenému starostlivosťou o mládež a zákonnému zástupcovi mladistvého, s ktorým mladistvý obvinený žije v spoločnej domácnosti, ak v čase vydanie trestného rozkazu mladistvý obvinený nedovŕšil 18. rok veku.
                                                               
§ 346
Odpor proti trestnému rozkazu

(1) Obvinený a osoby, ktoré sú oprávnené podať v jeho prospech odvolanie, ako aj prokurátor môžu podať proti trestnému rozkazu odpor. Odpor sa podáva na súde, ktorý trestný rozkaz vydal, a to do ôsmich dní od jeho doručenia. Osobám, ktoré môžu podať odvolanie v prospech obvineného s výnimkou prokurátora, sa lehota končí tým dňom ako obvinenému. Ak sa trestný rozkaz doručuje obvinenému a aj jeho obhajcovi, plynie lehota od toho doručenia, ktoré bolo vykonané neskôr. Na navrátenie lehoty sa primerane použije ustanovenie § 63.
(2) Proti výroku o náhrade škody, ktorým bola priznaná náhrada škody, môže poškodený podať odpor; ak poškodený odpor podal, trestný rozkaz sa ruší vo výroku o náhrade škody. Samosudca odkáže uznesením poškodeného na konanie o občianskoprávnych veciach.
(3) Ak proti trestnému rozkazu podala oprávnená osoba v lehote odpor, samosudca nariadi vo veci hlavné pojednávanie; pri prejednávaní veci na hlavnom pojednávaní nie je samosudca viazaný právnou kvalifikáciou ani druhom a výmerom trestu obsiahnutými v trestnom rozkaze. Inak sa trestný rozkaz stane právoplatným a vykonateľným.
(4) Ak bol obvinený stíhaný pre prečin uvedený v § 213, môže poškodený vziať súhlas s trestným stíhaním späť až do doby, kým sa trestný rozkaz nedoručí niektorej z osôb uvedených v odseku 1. Späťvzatím súhlasu sa trestný rozkaz ruší a samosudca trestné stíhanie zastaví.
(5) Ak bol vydaný trestný rozkaz, môže prokurátor vziať späť obžalobu do doby, kým sa trestný rozkaz nedoručí niektorej z osôb uvedených v odseku 1. Späťvzatím obžaloby sa trestný rozkaz ruší a vec sa vracia do prípravného konania.
(6) Obvinený a osoby, ktoré sú oprávnené podať v jeho prospech odvolanie, poškodený, ako aj prokurátor môžu výslovným vyhlásením vziať podaný odpor späť, a to až dovtedy, kým súd začne hlavné pojednávanie. Osoba, ktorá je oprávnená podať v prospech obvineného odvolanie, môže tak urobiť len s jeho výslovným súhlasom.
(7) Vzatie odporu späť, ak niet prekážok, vezme samosudca uznesením na vedomie.
(8) Ak bol odpor podaný v lehote a nebol vzatý späť do začatia hlavného pojednávania, začatím hlavného pojednávania sa trestný rozkaz ruší.

§ 347
Právoplatnosť a vykonateľnosť trestného rozkazu

	Trestný rozkaz sa stane právoplatným a vykonateľným, ak 
a) odpor nebol podaný, uplynutím lehoty na podanie odporu,
b) odpor bol vzatý späť, dňom jeho späťvzatia.

§ 348
Oprava trestného rozkazu a jej účinky

Na opravu vyhotovenia a odpisu trestného rozkazu sa vzťahujú primerane ustanovenia § 167; na účinky opravy sa vzťahuje primerane ustanovenie § 168.

P i a t y   o d d i e l

Zmier
§ 349

 (1) V konaní o prečine, na ktorý zákon ustanovuje trest odňatia slobody, ktorého horná hranica neprevyšuje päť rokov, môže so súhlasom obvineného a poškodeného súd a v prípravnom konaní prokurátor rozhodnúť o schválení zmieru a zastaviť trestné stíhanie, ak obvinený
a)	vyhlási, že spáchal skutok, za ktorý je stíhaný a nie sú odôvodnené pochybnosti o tom, že jeho vyhlásenie bolo vykonané slobodne, vážne a určito,
b)	nahradil škodu, pokiaľ bola činom spôsobená alebo s poškodeným o jej náhrade uzavrel dohodu, alebo urobil iné opatrenia na náhradu škody alebo inak odstránil ujmu vzniknutú trestným činom a
c)	zloží na účet súdu a v prípravnom konaní na účet prokuratúry peňažnú sumu určenú konkrétnemu adresátovi na všeobecne prospešné účely, a táto peňažná suma nie je zrejme neprimeraná závažnosti spáchaného trestného činu,
a vzhľadom k povahe a závažnosti spáchaného činu, k miere akou bol trestným činom dotknutý verejný záujem, k osobe obvineného a k jeho osobným a majetkovým pomerom považuje takýto spôsob rozhodnutia za dostačujúci.
(2) Proti rozhodnutiu podľa odseku 1 môže v konaní pred súdom prokurátor podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 350

(1) Pred rozhodnutím o schválení zmieru súd a v prípravnom konaní prokurátor vyslúchne obvineného a poškodeného, najmä k spôsobu a okolnostiam uzavretia zmieru, či zmier medzi nimi bol uzavretý dobrovoľne a či súhlasia so schválením zmieru. Obvineného vyslúchne tiež o tom, či rozumie obsahu obvinenia a či si je vedomý dôsledku schválenia zmieru. Súčasťou výsluchu obvineného musí byť prehlásenie, že spáchal skutok, za ktorý je stíhaný.
(2) Pred výsluchom treba obvineného a poškodeného poučiť o ich právach a o podstate inštitútu zmieru.

§ 351

Ak je poškodeným právnická osoba, je možné namiesto výsluchu štatutárneho zástupcu alebo inej osoby oprávnenej konať v jej mene, zabezpečiť jej písomné vyhlásenie k okolnostiam uvedeným v § 350.

§ 352

(1) Rozhodnutie o schválení zmieru a zastavení trestného stíhania musí obsahovať opis skutku, ktorého sa zmier týka, jeho právne posúdenie, obsah zmieru zahrňujúci výšku nahradenej škody alebo škody k náhrade ktorej sa obvinený zaviazal alebo iné opatrenia na odstránenie ujmy vzniknutej trestným činom, peňažnú sumu určenú na  všeobecne prospešné účely s uvedením jej adresáta, vrátane sumy odovzdanej štátu na peňažnú pomoc obetiam trestnej činnosti a výrok o zastavení trestného stíhania pre skutok, ktorého sa zmier týka.
(2) Pri určení adresáta peňažnej sumy určenej na  všeobecne prospešné účely je súd a v prípravnom konaní prokurátor viazaný obsahom dohody o zmieri medzi obvineným a poškodeným.

§ 353
(1) Peňažnú sumu na všeobecne prospešné účely možno určiť obciam a iným právnickým osobám so sídlom na území Slovenskej republiky k financovaniu vedy, vzdelania, kultúry, školstva, požiarnej ochrany, podporu a ochranu mládeže, sociálne, zdravotnícke, ekologické, humanitárne, charitatívne alebo náboženské účely, pre registrované cirkvi a náboženské spoločnosti, športové a telovýchovné spoločnosti, ako aj štátu na peňažnú pomoc obetiam trestnej činnosti, ako aj ochranu zvierat.
(2) Z peňažnej sumy určenej na všeobecne prospešné účely musí obvinený určiť aspoň 50% štátu na peňažnú pomoc obetiam trestnej činnosti poskytovanú podľa osobitného zákona.

§ 354

Práva poškodeného podľa § 349, § 352 a § 353  neprislúchajú  tomu, na koho prešiel nárok na náhradu škody; to neplatí ak ide o dedičov poškodeného.

§ 355

Ak nebol súdom a v prípravnom konaní prokurátorom zmier schválený, hoci obvinený uskutočnil vyhlásenie podľa § 349 ods. 1, že spáchal skutok, pre ktorý je stíhaný, nie je možné v ďalšom konaní prihliadnuť na toto vyhlásenie ako na dôkaz.

§ 356
Výkon rozhodnutia o schválení zmieru

(1) Len čo sa stane vykonateľným uznesenie, ktorým súd a v prípravnom konaní prokurátor schválil zmier, predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor zabezpečí, aby peňažná suma určená obvineným na všeobecne prospešné účely bola poukázaná adresátovi uvedenému v rozhodnutí.
(2) Ak nie je možné peňažnú sumu podľa odseku 1 odovzdať, alebo ju adresát odmietne prijať, rozhodne predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor o jej odovzdaní štátu na peňažnú pomoc obetiam trestnej činnosti poskytovanú podľa osobitného zákona.
(3) Ak súd a v prípravnom konaní prokurátor nerozhodne o schválení zmieru, zároveň zabezpečí, aby peňažná suma zložená na všeobecne prospešné účely, bola vrátená obvinenému.
(4) Proti uzneseniu podľa odseku 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
(5) Právoplatné a vykonateľné rozhodnutie podľa § 352 ods. 1 je exekučným titulom.

Š i e s t y   o d d i e l

Konanie proti ušlému

 § 357

(1) Konanie podľa ustanovení tohto oddielu možno vykonať proti tomu, kto sa vyhýba trestnému konaniu pobytom v cudzine alebo tým, že sa skrýva (ďalej len „ušlý“).
(2) Proti osobe mladistvej toto konanie nemožno použiť, ak v čase konania mladistvý nedovŕšil 18. rok svojho veku.
                                                                                                                            
 § 358

Obvinený musí mať v konaní proti ušlému vždy obhajcu. Ten má rovnaké práva ako obvinený.

§ 359

Konanie pred súdom sa vykonáva podľa ustanovení tohto oddielu na návrh prokurátora alebo i bez takého návrhu.
                                                               
 § 360 

 	(1) Všetky písomnosti určené pre obvineného sa doručujú iba obhajcovi.
(2) Predvolanie na hlavné pojednávanie a na verejné zasadnutie sa tiež vhodným spôsobom uverejní. Hlavné pojednávanie, prípadne verejné zasadnutie sa potom vykoná i v neprítomnosti obvineného, a to bez ohľadu na to, či sa obvinený o ňom dozvedel.
                                                        
S i e d m y   o d d i e l

Konanie počas stanného práva

Alternatíva I.
§ 361

	(1) Ustanovenia tohto oddielu sa použijú, ak je vyhlásená vojna, vojnový stav, výnimočný stav alebo núdzový stav a ak neustanovuje niečo iné medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná.
	(2) Ak sa v miere obzvlášť nebezpečnej rozmáhajú niektoré trestné činy, ktoré sťažujú alebo ohrozujú zvládnutie bezpečnostnej situácie počas vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu alebo núdzového stavu, môže vláda vyhlásiť o týchto trestných činoch stanné právo. Ak treba zabrániť len určitému spôsobu páchania týchto trestných činov, obmedzí sa stanné právo len na tieto prípady.
	(3) Stanné právo sa vyhlási pre celé územie republiky alebo sa obmedzí len na územie alebo útvary ozbrojených síl alebo ozbrojených zborov, pre ktoré je potrebné.
	(4) Stanné právo sa vyhlási vo všetkých obciach a vo všetkých útvaroch, pre ktoré bolo nariadené a to takým spôsobom, aby sa dostalo čo najskôr na všeobecnú známosť. Vo vyhláške sa uvedú trestné činy, ktorých sa stanné právo týka a územie alebo útvary ozbrojených síl alebo ozbrojených zborov, na ktoré sa vzťahuje.  Pripojí sa hrozba, že každý kto po vyhlásení stanného práva spácha taký trestný čin bude súdený a potrestaný v stannom konaní. 

§ 362

(1) Kto po vyhlásení stanného práva spácha trestný čin, na ktorý bolo stanné právo vyhlásené, potresce sa odňatím slobody v hornej tretine zákonom stanovenej trestnej sadzby alebo odňatím slobody na doživotie za trestný čin, pri ktorom zákon tento trest dovoľuje.
(2) Ak sa dopustí po vyhlásení stanného práva trestného činu, na ktorý bolo stanné právo vyhlásené mladistvý, potresce sa odňatím slobody v hornej polovici zákonom ustanovenej trestnej sadzby, najviac však na dvanásť rokov.

§ 363

	(1) V konaní podľa tohto oddielu sa prejednávajú len trestné činy, na ktoré bolo stanné právo vyhlásené, a to len ak boli spáchané po vyhlásení stanného práva a na území alebo v útvaroch ozbrojených zborov alebo ozbrojených síl, pre ktoré bolo vyhlásené.
	(2) Vo vzťahu k iným trestným činom sa nepoužijú ustanovenia o spoločnom konaní a ustanovenia Trestného zákona o súhrnnom treste.
	(3) Konanie podľa tohto oddielu nemožno vykonať proti osobe, ktorá nebola pristihnutá pri čine samom alebo ktorú nemožno bez prieťahu usvedčiť alebo ktorá je ťažko chorá alebo tehotná. V takom prípade sa koná podľa druhej, tretej a štvrtej časti tohto zákona.

§ 364

	(1) Konanie počas stanného práva sa začne na návrh prokurátora. Tento návrh nahradzuje obžalobu.
	(2) Ustanovenie § 224 platí primerane.
	(3) Zatknutého obvineného prokurátor spolu s návrhom podľa odseku 1 odovzdá do 24 hodín od zatknutia spolu s návrhom na vzatie do väzby súdu. Súd o vzatí do väzby rozhodne bezodkladne uznesením, proti ktorému sťažnosť nie je prípustná.
	(4) Konanie sa vykonáva na okresnom súde na hlavnom pojednávaní. Obžaloba sa predbežne neprejednáva. Konanie v prvom stupni musí byť ukončené najneskoršie do 5 dní odvtedy, čo bol obvinený postavený pred súd. Inak sa vec prerokuje podľa druhej, tretej a štvrtej časti tohto zákona.
	(5) V konaní musí mať obvinený obhajcu. Ak si obhajcu obvinený nezvolí ihneď po zatknutí, alebo ak zvolený obhajca obhajobu neprijme, ustanoví mu súd bez meškania obhajcu.

§ 365 

	(1) Návrh prokurátora a predvolanie na hlavné pojednávanie sa doručuje obvinenému a obhajcovi tak, aby mali lehotu najmenej dvoch dní na prípravu.
	(2) Ustanovenia o právach poškodeného a zúčastnenej osoby sa nepoužijú.

§ 366

	(1) Ak sa vykonáva spoločné konanie proti niekoľkým obvineným z trestného činu, na ktorý bolo vyhlásené stanné právo, nesmie sa konanie proti jednému z obvinených zdržiavať pátraním po ostatných a ich usvedčovaním.
§ 367

(1) V stannom konaní samosudca nekoná. Súd môže v konaní podľa tohto oddielu obvineného uznať za vinného len vtedy, keď pre to hlasujú všetci členovia senátu. Ak nie je možné obvineného uznať za vinného, lebo pre to nehlasujú všetci členovia senátu, postúpi súd vec prokurátorovi do prípravného konania.
(2) Ak nemožno konanie na okresnom súde skončiť do 5 dní odvtedy, ako bol obvinený postavený pred súdu alebo ak nebude uznaný za vinného z trestného činu, na ktorý bolo stanné právo vyhlásené, postúpi súd vec prokurátorovi do prípravného konania.
	(3) Odvolanie proti rozsudku sa podáva na okresnom súde a to do troch dní od oznámenia rozsudku.
	(4) Odvolací súd rozhoduje bezodkladne o odvolaní podľa tretej časti šiestej hlavy.
	(5) Ak odvolací súd vo veci sám nerozhodne, ale zruší rozsudok okresného súdu, vždy postúpi vec prokurátorovi do prípravného konania. 
	(6) Vec, v ktorej nebol ešte vyhlásený rozsudok súdu prvého stupňa v čase, keď sa súd dozvedel, že bolo stanné právo zrušené, postúpi súd prokurátorovi do prípravného konania.

Alternatíva II
Tento oddiel do Trestného poriadku nezapracovať.

ô s m y   o d d i e l

Konanie proti právnickej osobe

§ 368
	(1) Pokiaľ tento zákon neustanovuje inak, v trestnom konaní vedenom proti právnickej osobe sa primerane použijú ustanovenia tohto zákona.
	(2) Právnická osoba musí mať obhajcu už v prípravnom konaní. Obhajca právnickej osoby má rovnaké práva a povinnosti ako obvinený. Vo vzťahu k nemu nie je však možné použiť ustanovenia I. a III. oddielu štvrtej hlavy prvej časti tohto zákona.
(3) Obhajca právnickej osoby je oprávnený na jej náklady, v rovnakom rozsahu a za rovnakých podmienok ako orgán činný v trestnom konaní, zaobstarávať dôkazy svedčiace v jej prospech.
(4) Namiesto mena a priezviska obvineného sa v obžalobe uvedie obchodné meno právnickej osoby, jej sídlo a identifikačné číslo podľa záznamu v obchodnom registri, živnostenskom registri alebo inom registri. Rovnaký postup platí pri vyhotovovaní všetkých rozhodnutí vydaných v trestnom konaní vedenom proti právnickej osobe. 
(5) Ustanovenie § 208 sa primerane použije aj pri trestnom stíhaní právnickej osoby.

ôSMA  HLAVA

Mimoriadne opravné prostriedky

P r v ý   o d d i e l

Zrušenie právoplatných rozhodnutí v prípravnom konaní

§ 369

	(1) Právoplatné rozhodnutie prokurátora urobené v prípravnom konaní, ktorým bolo zastavené trestné stíhanie alebo podmienečne zastavené trestné stíhanie alebo uzavretý zmier alebo ktorým bola vec po začatí trestného stíhania postúpená inému orgánu, ktorý má skutok prejednať ako priestupok alebo ako iný správny delikt, ako aj také právoplatné rozhodnutie orgánov prípravného konania, ktoré bolo urobené na základe chybného postupu konania, môže zrušiť generálny prokurátor, ak takým rozhodnutím alebo v konaní, ktoré mu predchádzalo, bol porušený zákon.
	(2) Ak sa týka rozhodnutie alebo konanie uvedené v odseku 1 viacerých osôb alebo skutkov, môže generálny prokurátor zrušiť len tú časť rozhodnutia alebo konania, ktorá sa týka niektorej z týchto osôb alebo skutkov.
	(3) Generálny prokurátor v konaní podľa odseku 1 rozhodne uznesením, proti ktorému nie je prípustný opravný prostriedok.

§ 370

	(1) Návrh na postup uvedený v § 369 ods. 1 môžu podať v prospech obvineného prokurátor alebo obvinený alebo osoby, ktoré by mohli podať v jeho prospech odvolanie. V neprospech obvineného môžu takýto návrh podať prokurátor alebo poškodený.
	(2) V neprospech obvineného možno návrh podľa odseku 1 podať do 60 dní od právoplatnosti napadnutého rozhodnutia.
	(3) Ak generálny prokurátor koná na návrh prokurátora  alebo bez takého návrhu, môže zrušiť rozhodnutie prokurátora uvedené v § 369 ods. 1 do 5 mesiacov od právoplatnosti napadnutého rozhodnutia.
	(4) Ak generálny prokurátor koná na návrh obvineného alebo osôb, ktoré by mohli podať v jeho prospech odvolanie rozhodne do 90 dní od podania návrhu.

§ 371

	(1) Generálny prokurátor návrh uvedený v § 369 ods. 1 uznesením zamietne, ak zákon porušený nebol.
	(2) Ak návrh uvedený v § 369 ods. 1 podala neoprávnená osoba alebo uplynula lehota uvedená v § 370 ods. 2, generálny prokurátor takýto návrh uznesením odmietne.
	(3) Ak generálny prokurátor zistí, že zákon bol porušený, vysloví uznesením, že napadnutým rozhodnutím alebo jeho časťou alebo v konaní, ktoré takému rozhodnutiu predchádzalo, bol porušený zákon v prospech alebo v neprospech obvineného.

§ 372

	Ak bol zákon porušený, generálny prokurátor súčasne s výrokom uvedeným v § 371 ods. 3 zruší napadnuté rozhodnutie alebo jeho časť, prípadne aj chybné konanie, ktoré mu predchádzalo. Ak je nezákonný len niektorý výrok rozhodnutia a ak ho možno oddeliť od ostatných, zruší len tento výrok. Zruší aj ďalšie rozhodnutia orgánov prípravného konania na zrušené rozhodnutie obsahovo nadväzujúce, ak vzhľadom na zmenu, ku ktorej došlo zrušením, stratili podklad.

§ 373

	(1) Po zrušení napadnutého rozhodnutia alebo jeho časti generálny prokurátor
   a/ rozhodne vo veci sám alebo
   b/ prikáže orgánu prípravného konania, spravidla  o rozhodnutie ktorého ide, aby o veci znovu konal a rozhodol.
	(2) Pri rozhodovaní o návrhu generálny prokurátor nemôže z jeho podnetu zmeniť rozhodnutie v neprospech osoby, ktorá návrh podala alebo v prospech ktorej bol návrh podaný.
	(3) Ak porušenie zákona spočíva len v tom, že v napadnutom rozhodnutí niektorý výrok chýba alebo je neúplný, môže generálny prokurátor bez toho aby rozhodnutie zrušil, prikázať orgánu, o ktorého rozhodnutie ide, aby o chýbajúcom výroku rozhodol alebo neúplný výrok doplnil.
	(4) Orgán prípravného konania, ktorému vec bola prikázaná, je povinný vykonať úkony, ktorých vykonanie generálny prokurátor nariadil a je viazaný jeho právnym názorom, ktorý vo veci vyslovil, s výnimkou, ak sa zmenili skutkové alebo právne okolnosti, z ktorých pôvodný právny názor vychádzal.
	(5) Ustanovenie odseku 2 platí primerane i pre orgán, ktorému bola vec prikázaná na nové konanie a rozhodnutie.

D r u h ý   o d d i e l

Dovolanie

§ 374
Prípustnosť a účinok

(1) Proti právoplatnému rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktorým bol obvinený uznaný za vinného alebo oslobodený alebo trestné stíhanie bolo zastavené alebo podmienečne zastavené alebo bol schválený zmier alebo vec bola postúpená inému orgánu, ktorý má skutok prejednať ako priestupok alebo iný správny delikt, ako i proti právoplatnému rozhodnutiu odvolacieho súdu, ktoré bolo urobené na podklade chybného postupu konania, možno podať dovolanie.
(2) Dovolanie nemá odkladný účinok.

§ 375
Oprávnené osoby

(1) Právoplatné rozhodnutie odvolacieho súdu môže dovolaním napadnúť z dôvodov uvedených v § 377
  a) generálny prokurátor proti ktorémukoľvek výroku,
  b) obvinený vo svoj prospech proti výroku, ktorý sa ho priamo dotýka,
 c) poškodený, ktorý uplatnil nárok na náhradu škody, v neprospech obvineného, ak  bol obvinený spod obžaloby oslobodený, alebo trestné stíhanie bolo zastavené alebo vec bola postúpená inému orgánu, ktorý má skutok prejednať ako priestupok alebo iný správny delikt.
(2) Osoba oprávnená podať dovolanie proti niektorému výroku napadnutého rozhodnutia môže ho napádať aj preto, že taký výrok nebol urobený.
(3) Ak sa týka rozhodnutie uvedené v § 374 viacerých osôb, možno dovolanie podať tiež len proti tej časti rozhodnutia, ktoré sa týka niektorej z týchto osôb.
(4) V prospech obvineného, s jeho výslovným písomným súhlasom, môže dovolanie podať aj príbuzný obvineného v priamom pokolení, jeho súrodenci, osvojiteľ, osvojenec, manžel alebo druh. Ak je obvinený mladistvý, osoba pozbavená spôsobilosti na právne úkony alebo osoba, ktorej spôsobilosť na právne úkony je obmedzená, môže i proti vôli obvineného za neho v jeho prospech podať dovolanie aj jeho zákonný zástupca alebo jeho obhajca.

§ 376
Lehota a miesto podania

(1) Dovolanie sa podáva na súde, ktorý rozhodol o veci v prvom stupni, a to do 90 dní od doručenia odpisu rozhodnutia odvolacieho súdu.
(2) Ak sa rozhodnutie doručuje tak obvinenému, ako i jeho obhajcovi a zákonnému zástupcovi, plynie lehota od toho doručenia, ktoré bolo vykonané najneskoršie.
(3) Iným osobám uvedeným v § 375 ods. 4 sa končí lehota tým istým dňom, ako obvinenému.
(4) Prokurátorovi a poškodenému plynie lehota samostatne.

§ 377
Dôvody dovolania
                                    
	Dovolanie možno podať, ak
a) 	o veci rozhodol nepríslušný súd,
b) 	súd nebol správne zložený,
c) 	obvinený nemal obhajcu, hoci išlo o prípad nutnej obhajoby,
d) 	hlavné pojednávanie alebo verejné zasadnutie bolo vykonané v neprítomnosti obvineného, hoci na to neboli splnené zákonné podmienky,
e) 	o veci konal alebo rozhodol orgán činný v trestnom konaní, ktorý bol vylúčený z vykonávania úkonov trestného konania,
f) 	trestné stíhanie bolo skončené bez súhlasu poškodeného, hoci jeho súhlas zákon vyžaduje;
g) 	zásadným spôsobom bolo porušené právo na obhajobu,
h) 	rozhodnutie je založené na dôkazoch, ktoré neboli vykonané zákonným spôsobom;
i) 	nebolo rozhodnuté o návrhu na doplnenie dokazovania alebo bol zamietnutý taký návrh na doplnenie dokazovania, ktorý je podstatný pre rozhodnutie o nevine alebo vine alebo o treste alebo o uplatnenom nároku poškodeného na náhradu škody,
j) 	výrok rozhodnutia je nezrozumiteľný alebo si odporuje alebo odôvodnenie rozhodnutia je v zrejmom rozpore s výrokom rozhodnutia,
k) 	rozhodnutím zistený skutkový stav je v zrejmom rozpore so zákonným ustanovením, ktoré bolo použité pri právnej kvalifikácii skutku,
l) 	trest bol uložený vo výmere mimo zákonom ustanovenej trestnej sadzby alebo bol uložený taký druh trestu, ktorý zákon za prejednávaný trestný čin nepripúšťa alebo ak je uložený trest celkom zjavne neprimeraný alebo
m) 	pred podaním obžaloby generálny prokurátor zrušil právoplatné rozhodnutie orgánov prípravného konania po lehote uvedenej v § 370 ods. 3 alebo 4.

Podmienky dovolania
§ 378

	Oprávnené osoby môžu podať dovolanie len ak využili svoje zákonné právo podať riadny opravný prostriedok a o ňom bolo rozhodnuté. Obvinený a osoby uvedené v § 375 ods. 4 môžu podať dovolanie tiež vtedy, ak riadny opravný prostriedok podal prokurátor alebo poškodený a odvolací súd rozhodol v neprospech obvineného.

§ 379

(1) Obvinený alebo osoby uvedené v § 375 ods. 4 môžu podať dovolanie len prostredníctvom obhajcu.
(2) Poškodený môže podať dovolanie len prostredníctvom splnomocnenca, ktorým je advokát.
(3) Obvinený musí byť v konaní o dovolaní zastúpený obhajcom a poškodený splnomocnencom, ktorým je advokát.

§ 380
Obsah dovolania

(1) Dovolanie už pri jeho podaní musí byť odôvodnené tak, aby bolo zrejmé, v ktorej časti sa rozhodnutie napáda a aké chyby sa vytýkajú rozhodnutiu alebo konaniu, ktoré rozhodnutiu predchádzalo.
(2) V dovolaní sa musí uviesť dôvod dovolania podľa § 377.
(3) V dovolaní je možné uplatňovať ako dôvod dovolania aj konanie na súde prvého stupňa, ak dovolaním vytýkané pochybenia neboli napravené v konaní o riadnom opravnom prostriedku.
(4) Dovolanie možno oprieť o nové skutočnosti a dôkazy.

§ 381
Vzatie dovolania späť

(1) Osoba, ktorá podala dovolanie, môže ho výslovným vyhlásením vziať späť, a to až dovtedy, než sa dovolací súd odoberie na záverčnú poradu.
(2) Dovolanie podané v prospech obvineného s jeho súhlasom inou oprávnenou osobou môže byť touto osobou vzaté späť len s výslovným písomným súhlasom obvineného. Ak dovolanie inou oprávnenou osobou v prospech obvineného je možné podať i proti vôli obvineného, jeho výslovný písomný súhlas k vzatiu dovolania späť nie je potrebný.
(3) Vzatie dovolania späť vezme uznesením na vedomie predseda senátu dovolacieho súdu a ak nebola vec tomuto súdu predložená, predseda senátu súdu prvého stupňa.

§ 382
Konanie na súde prvého stupňa

	Predseda senátu súdu prvého stupňa doručí odpis dovolania ostatným stranám, ktoré by mohli byť rozhodnutím o dovolaní priamo dotknuté, s upozornením, že sa môžu k dovolaniu vyjadriť, pričom na to určí primeranú lehotu. Len čo lehota na podanie dovolania všetkým oprávneným osobám uplynula a uplynula tiež určená primeraná lehota na vyjadrenie sa k dovolaniu, predloží spisy dovolaciemu súdu.

Dovolací súd
§ 383
	
O dovolaní rozhoduje najvyšší súd.

Predbežné preskúmanie dovolania
§ 384

	Dovolanie a predložené spisy predbežne preskúma predseda senátu dovolacieho súdu.

§ 385

(1) Ak nie sú splnené dôvody dovolania podľa § 377 alebo podmienky podľa § 378 alebo § 379 alebo podľa § 380 ods. 1 alebo 2, predseda senátu vyzve osobu oprávnenú podať dovolanie alebo obhajcu obvineného alebo splnomocnenca poškodeného, aby tieto nedostatky odstránil. Predseda senátu zároveň určí primeranú lehotu na ich odstránenie.
(2) Ak na rozhodnutie o dovolaní treba objasniť nejakú okolnosť, vykoná potrebné vyšetrovanie predseda senátu alebo ním určený člen senátu dovolacieho súdu alebo na jeho žiadosť iný orgán činný v trestnom konaní. Pre také vyšetrovanie platia ustanovenia šiestej hlavy prvej časti. V naliehavých prípadoch neodkladných alebo neopakovateľných úkonov možno na zaistenie dôkazného materiálu použiť na základe rozhodnutia predsedu senátu dovolacieho súdu aj prostriedky uvedené v štvrtej hlave prvej časti tohto zákona.	

§ 386
Väzba a prerušenie výkonu trestu

(1) Ak generálny prokurátor spolu s dovolaním podaným v neprospech obvineného navrhne zaistiť osobu obvineného vydaním príkazu na zatknutie a tohto vziať do väzby, dovolací súd rozhodne o návrhu uznesením a obvineného vezme do väzby, ak sú dané dôvody väzby podľa § 69 ods. 1 až 3 a ak je to nevyhnutné vzhľadom na závažnosť trestného činu a naliehavosť dôvodov väzby.
(2) Ak sa vykonáva na obvinenom trest odňatia slobody uložený mu pôvodným rozsudkom a dovolací súd na dovolanie výrok o tomto treste zruší, rozhodne súčasne o väzbe.
(3) Dĺžka trvania väzby podľa odseku 1 alebo 2 sa posudzuje samostatne a nezávisle od väzby v pôvodnom konaní.
(4) Generálny prokurátor môže výkon rozhodnutia, proti ktorému podal dovolanie, odložiť alebo prerušiť až do rozhodnutia. Po podaní dovolania môže tak urobiť aj dovolací súd.

§ 387
Nariadenie a postup na neverejnom zasadnutí

	Predseda senátu dovolacieho súdu nariadi neverejné zasadnutie, na ktorom on alebo poverený člen senátu (spravodajca) podá správu o stave veci, zameranú na otázky, ktoré treba riešiť, vrátane výsledkov prípadného postupu konania podľa § 385 ods. 1 alebo 2.

Rozhodnutie o dovolaní na neverejnom zasadnutí

§ 388
Odmietnutie odvolania

	Dovolací súd na neverejnom zasadnutí uznesením, bez preskúmania veci, odmietne dovolanie, ak
a) 	bolo podané oneskorene;
b) 	bolo podané neoprávnenou osobou;
c) 	je zrejmé, že nie sú splnené dôvody dovolania podľa § 377 
d) 	nie sú splnené podmienky dovolania podľa § 378 alebo § 379 ani po postupe podľa § 385 ods. 1;
e) 	dovolanie ani po postupe podľa § 385 ods. 1 neobsahuje náležitosti uvedené v  § 380 ods. 1 alebo 2.

§ 389
Prijatie dovolania

	Ak dovolací súd zistil, že sú dané dôvody dovolania uvedené v návrhu alebo predbežne zistené súdom v prospech obvineného, a sú splnené podmienky na jeho podanie, vysloví uznesením, že sa dovolanie prijíma a určí termín verejného zasadnutia.

Postup a rozhodnutie na verejnom zasadnutí
§ 390

(1) Ak neodmietol dovolací súd dovolanie podľa § 388 preskúma zákonnosť a odôvodnenosť výrokov napadnutého rozhodnutia, proti ktorým môže dovolateľ podať dovolanie, ako aj správnosť postupu konania, ktoré predchádzalo rozhodnutiu, so zameraním na dôvody dovolania podľa § 377 a § 380, ktoré sú uvedené v dovolaní alebo ktoré sám zistil.
(2) Ak bola dovolaním napadnutá časť rozhodnutia týkajúca sa len niektorej z viacerých osôb, o ktorých bolo rozhodnuté tým istým rozhodnutím, preskúma dovolací súd podľa odseku 1 len tú časť rozhodnutia a predchádzajúceho konania, ktoré sa týka tejto osoby.

§ 391

(1) Dovolací súd nie je viazaný dôvodmi dovolania, ktoré sú v ňom uvedené. Ak zistí dovolací súd vo veci aj iný dôvod dovolania než uplatnený dovolateľom alebo predbežne zistený dovolacím súdom, môže použiť pri svojom rozhodnutí aj tento iný dôvod.
(2) Pri zistení podľa odseku 1 alebo 2 dovolací súd je však vždy viazaný dôvodmi dovolania podľa § 377.
(3) Ak zistí dovolací súd vo veci aj iný dôvod dovolania, než uplatnený dovolateľom, ustanovenia odseku 1 nepoužije, ak by iný dôvod dovolania bol v neprospech obvineného a dovolanie je podané v prospech obvineného.

§ 392

(1) Ak bol dovolacím súdom zistený dôvod dovolania podľa § 377, vysloví rozsudkom tento dôvod.
(2) Súčasne s výrokom uvedeným v odseku 1 dovolací súd zruší napadnuté rozhodnutie alebo jeho časť alebo aj chybné konanie jemu predchádzajúce. Po zrušení rozhodnutia odvolacieho súdu dovolací súd podľa okolností prípadu zruší aj predchádzajúce rozhodnutie súdu prvého stupňa. Ak je nezákonný len niektorý výrok napadnutého rozhodnutia alebo rozhodnutia súdu prvého stupňa a ak ho možno oddeliť od ostatných, zruší dovolací súd len tento výrok. Ak však zruší, hoci i len sčasti výrok o vine, zruší vždy súčasne celý výrok o treste, ako aj ďalšie výroky, ktoré majú vo výroku o vine svoj podklad. Zruší aj ďalšie rozhodnutia na zrušené rozhodnutie obsahovo nadväzujúce, ak vzhľadom na zmenu, ku ktorej došlo zrušením, stratili podklad.
(3) Ak je napadnuté rozhodnutie nesprávne len v tom, že niektorý výrok v ňom chýba alebo je neúplný, môže dovolací súd bez vyslovenia výroku podľa odseku 1 a zrušenia rozhodnutia podľa odseku 2 uznesením, ktoré odôvodní, prikázať súdu, o ktorého rozhodnutie ide, aby o chýbajúcom výroku rozhodol alebo neúplný výrok doplnil.

§ 393

(1) Dovolací súd po zrušení napadnutého rozhodnutia alebo niektorého jeho výroku prikáže spravidla súdu, o ktorého rozhodnutie ide, aby vec v potrebnom rozsahu znovu prerokoval a rozhodol.
(2) Ak prikazuje dovolací súd vec podľa odseku 1 na nové prerokovanie a rozhodnutie, môže súčasne nariadiť, aby ju súd rozhodol v inom zložení senátu alebo aby ju rozhodol iný sudca. Z dôležitých dôvodov môže tiež vec prikázať na prerokovanie a rozhodnutie inému súdu toho istého druhu a stupňa.

§ 394

(1) Dovolací súd môže po rozhodnutí podľa § 392 ods. 1 a 2 vrátiť vec do prípravného konania, ak o vrátenie veci požiadal generálny prokurátor.
(2) Dovolací súd ustanovenie odseku 1 nepoužije, ak koná o dovolaní podanom v prospech obvineného a vrátenie veci do prípravného konania by bolo v neprospech obvineného.

§ 395

	Ak nemožno upovedomenie o verejnom zasadnutí doručiť osobe, ktorá rozhodnutím o dovolaní môže byť priamo dotknutá, stačí o konaní verejného zasadnutia upovedomiť jej obhajcu alebo splnomocnenca.

§ 396

(1) Orgán, ktorému vec bola prikázaná, je viazaný právnym názorom, ktorý vyslovil vo veci dovolací súd a je povinný vykonať procesné úkony, ktorých vykonanie dovolací súd nariadil.
(2) Ak bolo napadnuté rozhodnutie zrušené len v dôsledku dovolania podaného v prospech obvineného, nemôže v novom konaní dôjsť ku zmene rozhodnutia v jeho neprospech.

§ 397

	Ak dovolací súd zistí, že dôvody dovolania nie sú preukázané, dovolanie zamietne uznesením.

§ 398

	Proti rozhodnutiu dovolacieho súdu o dovolaní opravný prostriedok nie je prípustný.

T r e t í   o d d i e l

Mimoriadne dovolanie

§ 399
Prípustnosť a účinok

(1) Proti rozhodnutiu dovolacieho súdu, ktorým bol porušený zákon, ako i proti rozhodnutiu dovolacieho súdu, ktoré bolo urobené na podklade chybného postupu konania, je prípustné mimoriadne dovolanie.
	(2) Mimoriadne dovolanie nemá odkladný účinok, ak zákon neustanovuje inak.

Oprávnené osoby
§ 400

	(1) Ak minister spravodlivosti alebo generálny prokurátor na základe podnetu obvineného alebo osôb uvedených v § 375 ods. 4 alebo z iného podnetu zistí, že rozhodnutím dovolacieho súdu uvedeným v § 392 ods. 1 bol porušený zákon podá mimoriadne dovolanie.
	(2) Mimoriadne dovolanie podané na základe podnetu možno podať len proti tomu výroku rozhodnutia dovolacieho súdu, ktoré obvinený vo svoj prospech alebo osoby uvedené v  § 375 ods. 4 v prospech obvineného namietajú. Takýto podnet nemôže byť základom pre podanie mimoriadneho dovolania v neprospech obvineného.
	(3) Ak sa týka rozhodnutie uvedené v § 392 viacerých osôb, možno podať mimoriadne dovolanie tiež len proti tej časti rozhodnutia, ktoré sa týka niektorej z týchto osôb.
	(4) Bez podnetu generálny prokurátor podá mimoriadne dovolanie v prospech alebo v neprospech obvineného v prípadoch, ak podmienky pre jeho podanie zistil dozorovou činnosťou.

§ 401

	Ak minister spravodlivosti alebo generálny prokurátor po preskúmaní veci na základe podnetu oprávnenej osoby uvedenej v § 375 ods. 4 nezistí dôvody na podanie  mimoriadneho dovolania, upovedomí o tom osobu, ktorá podnet podala.

§ 402
Lehota a miesto podania

	(1) Mimoriadne dovolanie podáva minister spravodlivosti alebo generálny prokurátor na dovolacom súde do šiestich mesiacov od právoplatnosti rozhodnutia vydaného v konaní po rozhodnutí dovolacieho súdu, ktoré je napadnuté mimoriadnym dovolaním.
	(2) Ak bolo dovolacím súdom vydané opravné uznesenie, plynie táto lehota od oznámenia opravného uznesenia.

§ 403
Dôvody mimoriadneho dovolania

	(1) Mimoriadne dovolanie  možno podať, len ak
a/ dovolací súd nebol správne zložený,
b/ v konaní pred dovolacím súdom bolo závažným  spôsobom porušené právo na obhajobu, 
c/ dovolací súd nepostupoval podľa § 385, hoci si to okolnosti prípadu vyžadovali a boli preto splnené podmienky, 
d/ dovolací súd konal a rozhodol, aj keď neboli splnené podmienky uvedené v § 376, § 377, § 378 alebo § 380, 
e/ v rozhodnutí dovolacieho súdu niektorý výrok chýba alebo je neúplný, alebo
f/ dovolací súd odmietol dovolanie v rozpore s ustanovením § 388.
	(2) Minister spravodlivosti alebo generálny prokurátor môže meniť dôvody mimoriadneho dovolania iba počas lehoty uvedenej v § 402. Ak však súd koná pred uplynutím tejto lehoty, môže ich meniť len pokiaľ sa senát neodoberie na záverečnú poradu.

§ 404
Vzatie mimoriadneho dovolania späť

	Vzatie mimoriadneho dovolania späť vezme uznesením na vedomie predseda senátu dovolacieho súdu a ak nebola vec tomuto súdu ešte predložená, predseda trojčlenného senátu dovolacieho súdu. Ustanovenia § 381 ods. 1, ods. 2 o vzatí dovolania späť sa použijú primerane.

§ 405
Konanie na súde proti rozhodnutiu ktorého 
mimoriadne dovolanie smeruje

	Predseda senátu dovolacieho súdu proti rozhodnutiu ktorého bolo mimoriadne dovolanie podané, doručí odpis tohto dovolania ostatným stranám, ktoré by mohli byť rozhodnutím o mimoriadnom dovolaní priamo dotknuté s poučením, že sa môžu k dovolaniu vyjadriť, pričom na to určí primeranú lehotu. Len čo lehota určená na vyjadrenie sa k mimoriadnemu dovolaniu uplynula, predloží spisy príslušnému senátu dovolacieho súdu.

§ 406
Súd mimoriadneho dovolania

	O mimoriadnom dovolaní rozhoduje najvyšší súd v päťčlennom senáte.

§ 407
Použitie ustanovení v dovolaní

	Ustanovenia tohto zákona o obsahu dovolania (§ 380 ods. 1, ods. 2), predbežnom preskúmaní dovolania (§ 384, § 385), väzbe a prerušení výkonu trestu  (§ 386), nariadení a postupe na neverejnom zasadnutí (§ 387), odmietnutí dovolania  (§ 388), prijatí dovolania    (§ 389), postupe a rozhodnutí o dovolaní na verejnom zasadnutí (§ 390 až § 393, § 395 až   § 398) sa v konaní a rozhodovaní o mimoriadnom dovolaní použijú primerane.

Š t v r t ý   o d d i e l

Obnova konania

§ 408
Všeobecné ustanovenia

	(1) Ak sa skončilo trestné stíhanie vedené proti určitej osobe právoplatným rozsudkom alebo právoplatným uznesením o zastavení trestného stíhania alebo právoplatným uznesením o podmienečnom zastavení trestného stíhania, možno v trestnom stíhaní tej istej osoby pre ten istý skutok pokračovať, len ak bola povolená obnova konania.
	(2) Pred povolením obnovy konania možno na zaistenie dôkazného materiálu alebo na zaistenie osoby obvineného vykonávať vyšetrovacie úkony len v medziach ustanovení tohto oddielu.

Podmienky obnovy konania
§ 409

	(1) Obnova konania, ktoré sa skončilo právoplatným rozsudkom alebo trestným rozkazom sa povolí, ak vyjdú najavo skutočnosti alebo dôkazy súdu skôr neznáme, ktoré by mohli samy osebe alebo v spojení so skutočnosťami a dôkazmi už skôr známymi odôvodniť iné rozhodnutie o vine alebo o priznanom nároku poškodeného na náhradu škody alebo vzhľadom na ktoré by pôvodne uložený trest bol v zrejmom nepomere k závažnosti činu alebo k pomerom páchateľa alebo uložený druh trestu by bol v zrejmom rozpore s účelom trestu alebo vzhľadom na ktoré upustenie od potrestania alebo upustenie od uloženia súhrnného trestu alebo by bolo v zrejmom nepomere k závažnosti činu alebo k pomerom páchateľa alebo by bolo v zrejmom rozpore s účelom trestu.
	(2) Obnova konania, ktoré sa skončilo právoplatným uznesením súdu o zastavení trestného stíhania alebo podmienečnom zastavení trestného stíhania sa povolí, ak vyjdú najavo skutočnosti alebo dôkazy súdu skôr neznáme, ktoré by mohli samy osebe alebo v spojení so skutočnosťami a dôkazmi už skôr známymi viesť k záveru, že dôvody na zastavenie alebo podmienečné zastavenia tu neboli a že je namieste v konaní o obžalobe pokračovať.
	(3) Obnova konania, ktoré sa skončilo právoplatným uznesením prokurátora o zastavení trestného stíhania alebo právoplatným uznesením prokurátora o podmienečnom zastavení trestného stíhania sa povolí, ak vyjdú najavo skutočnosti alebo dôkazy prokurátorovi skôr neznáme, ktoré by mohli samy osebe alebo v spojení so skutočnosťami a dôkazmi už skôr známymi viesť k záveru, že dôvody na zastavenie alebo podmienečné zastavenie tu neboli a že je namieste podať proti obvinenému obžalobu alebo konať o dohode.
(4) Obnova konania, ktoré sa skončilo niektorým zo spôsobov uvedených v predchádzajúcich odsekoch, sa povolí aj vtedy, ak sa právoplatným rozsudkom zistí, že policajt alebo prokurátor, sudca alebo prísediaci v pôvodnom konaní porušil svoje povinnosti konaním zakladajúcim trestný čin.

§ 410

	Obnova konania v neprospech obvineného je vylúčená, ak 
a) 	trestnosť činu zanikla,
b) 	sa na trest vzťahuje amnestia prezidenta Slovenskej republiky, alebo
c) 	obvinený zomrel.
§ 411
Osoby oprávnené na návrh na povolenie obnovy konania a späťvzatie návrhu 

(1)	Obnovu možno povoliť len na návrh oprávnenej osoby.
	(2) V neprospech obvineného môže návrh na povolenie obnovy podať len prokurátor.
	(3) V prospech obvineného môžu návrh na povolenie obnovy podať okrem obvineného aj osoby, ktoré by mohli podať v jeho prospech odvolanie. Ak by tak mohli urobiť i proti vôli obvineného, môžu proti jeho vôli podať i návrh na povolenie obnovy. Taký návrh môžu urobiť i po smrti obvineného.
	(4) Ak sa dozvie súd alebo iný štátny orgán o okolnosti, ktorá by mohla odôvodniť návrh na povolenie obnovy, je povinný oznámiť ju prokurátorovi. Ak ide o okolnosť, ktorá by mohla odôvodniť návrh na povolenie obnovy v prospech obvineného, je prokurátor povinný upovedomiť o nej bez odkladu obvineného, alebo ak to nie je možné, inú osobu oprávnenú na podanie návrhu, ak taký návrh nepodá sám.
(5) Osoba, ktorá návrh na obnovu konania podala, môže ho výslovným vyhlásením vziať späť, a to až dovtedy, kým sa súd, ktorý vo veci koná alebo by bol príslušný konať o návrhu na obnovu odoberie na záverečnú poradu.
(6) Návrh na obnovu konania podaný prokurátorom môže vziať späť aj nadriadený prokurátor.
(7) Návrh na obnovu konania podaný v prospech obvineného inou oprávnenou osobou alebo za obvineného obhajcom, môže byť vzatý späť len s výslovným súhlasom obvineného.
(8) Vzatie návrh na obnovu späť väzme, ak niet prekážok, uznesením na vedomie predseda senátu súdu, ktorý vo veci koná alebo by bol príslušný vo veci konať (§ 412).

§ 412
Príslušnosť súdu na rozhodnutie o obnove konania

	(1) O návrhu na povolenie obnovy konania, ktoré sa skončilo právoplatným uznesením prokurátora o zastavení trestného stíhania alebo podmienečnom zastavení trestného stíhania, rozhoduje súd, ktorý by bol príslušný konať o obžalobe.
	(2) O návrhu na povolenie obnovy konania, ktoré sa skončilo právoplatným rozsudkom alebo konania, ktoré sa skončilo právoplatným zastavením trestného stíhania alebo právoplatným podmienečným zastavením trestného stíhania rozhoduje iný samosudca alebo iný senát súdu, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.

Konanie o návrhu na povolenie obnovy konania
§ 413

	(1) Ak pre rozhodnutie o návrhu na povolenie obnovy konania treba na preverenie jeho dôvodnosti niektorú okolnosť vopred objasniť, vykoná potrebné vyšetrenie predseda senátu alebo na jeho žiadosť niektorý iný orgán činný v trestnom konaní. Pre takéto vyšetrenie platia ustanovenia o dokazovaní podľa šiestej hlavy prvej časti.
	(2) V prípadoch obzvlášť naliehavých možno na zaistenie dôkazného materiálu na podklade uznesenia predsedu senátu použiť i prostriedky uvedené v štvrtej hlave prvej časti. Zaistiť osobu obvineného vydaním príkazu na zatknutie a vzatím do väzby možno však pred povolením obnovy len vtedy, keď to navrhne prokurátor podávajúc návrh na obnovu v neprospech obvineného a ak to považuje súd za nevyhnutné vzhľadom na povahu nových skutočností a dôkazov, ktoré vyšli najavo, na závažnosť trestného činu a na naliehavosť väzobných dôvodov.
	(3) Ak bol podaný návrh na povolenie obnovy konania v prospech obvineného, môže súd vzhľadom na povahu skutočností a dôkazov, ktoré novo vyšli najavo, odložiť alebo prerušiť výkon trestu právoplatne uloženého v pôvodnom konaní.

§ 414

	(1) Súd návrh na povolenie obnovy konania odmietne, ak
a) 	bol podaný neoprávnenou osobou,
b) 	smeruje len proti rozhodnutiu alebo výroku, ohľadne ktorého obnova nie je prípustná,
c) 	ak je obnova konania vylúčená podľa § 410.
	(2) Súd návrh na povolenie obnovy konania zamietne, ak nezistí podmienky obnovy podľa § 409.

§ 415

	(1) Ak vyhovie súd návrhu na povolenie obnovy konania, zruší napadnuté rozhodnutie celkom alebo v časti, v ktorej je návrh dôvodný. Ak zruší čo i len sčasti výrok o vine, zruší vždy súčasne celý výrok o treste, ako aj ďalšie výroky, ktoré majú vo výroku o vine svoj podklad. Zruší aj ďalšie rozhodnutia na zrušené rozhodnutie obsahove nadväzujúce, pokiaľ vzhľadom na zmenu, ku ktorej zrušením došlo, stratili podklad.
	(2) Ak súd povolí obnovu konania, ktoré sa skončilo právoplatným uznesením súdu o zastavení trestného stíhania alebo právoplatným uznesením súdu o podmienečnom zastavení trestného stíhania alebo ak povolí v otázke viny obnovu konania, ktoré sa skončilo právoplatným rozsudkom, môže súčasne so zrušením rozhodnutia vec vrátiť prokurátorovi do prípravného konania, ak to považuje za potrebné na objasnenie veci za splnenia podmienok § 270 ods. 1.

§ 416

	Ak súd povolí obnovu v prospech obvineného z dôvodov, ktoré sú na prospech aj niektorému spoluobvinenému alebo zúčastnenej osobe, povolí súčasne obnovu aj v ich prospech.

§ 417

	(1) O návrhu na povolenie obnovy konania rozhoduje súd na verejnom zasadnutí.
	(2) Odmietnuť návrh z dôvodov uvedených v § 414 ods. 1 môže i na neverejnom zasadnutí. Z dôvodu uvedeného v § 414 ods. 2 môže návrh odmietnuť na neverejnom zasadnutí iba v tom prípade, keď návrh opretý o tie isté skutočnosti a dôkazy bol už skôr právoplatne zamietnutý a návrh nanovo podaný je len jeho opakovaním.
	(3) Proti uzneseniu o návrhu na povolenie obnovy konania je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

Konanie po povolení obnovy konania
§ 418

	Ak vykonáva obvinený trest odňatia slobody uložený mu v pôvodnom rozsudku, rozhodne súd po nadobudnutí právoplatnosti uznesenia, ktorým spolu s povolením obnovy konania zrušil výrok o tomto treste, bez odkladu o väzbe.

§ 419

	(1) Ak bola právoplatne povolená obnova konania, ktoré sa skončilo právoplatným uznesením prokurátora o zastavení vyšetrovania alebo podmienečnom zastavení vyšetrovania, pokračuje sa v prípravnom konaní.
	(2) V ostatných prípadoch pokračuje súd po právoplatnom povolení obnovy v konaní na podklade pôvodnej obžaloby, ak sa nevyslovilo, že sa vec vracia prokurátorovi na došetrenie (§ 415 ods. 2). Ak súd právoplatný rozsudok vyhlásil na základe konania o dohode, vždy vráti vec prokurátorovi na došetrenie. 
	(3) Ak bola povolená obnova konania a ide o niektorý z trestných činov, za ktoré bol právoplatne uložený úhrnný alebo súhrnný trest a súd vrátil vec prokurátorovi do prípravného konania, určí po nadobudnutí právoplatnosti uznesenia povoľujúceho obnovu konania na verejnom zasadnutí rozsudkom primeraný trest za ostávajúce trestné činy.

§ 420

	Ak bola povolená obnova konania len v prospech obvineného,
a) 	čas od právoplatnosti pôvodného rozsudku do právoplatnosti uznesenia povoľujúceho obnovu konania sa do premlčacej doby nezapočítava,
b) 	nesmie mu byť novým rozsudkom uložený trest prísnejší, než aký mu bol uložený v pôvodnom rozsudku,
c) 	neprekáža jeho smrť vykonaniu ďalšieho konania a trestné stíhanie nemožno zastaviť preto, že obvinený zomrel.

Š T V R T Á    Č A S Ť

V Y K O N Á V A C I E   K O N A N I E   

PRVÁ  HLAVA

VÝKON   TRESTOV

P r v ý    o d d i e l
Všeobecné ustanovenie

§ 421
Príslušnosť vo vykonávacom konaní

     	(1) Rozhodnutie vykonáva, prípadne jeho výkon zariaďuje ten orgán, ktorý rozhodnutie vydal; v konaní pred súdom rozhodnutie senátu vykonáva alebo jeho výkon zariaďuje predseda senátu.
     	(2) Rozhodnutia súvisiace s výkonom trestov a ochranných opatrení robí, ak nie je
ďalej ustanovené niečo iné, súd, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.
     	(3) Opatrenia potrebné na výkon trestov a ochranných opatrení a na vymáhanie trov trestného konania robí, ak nie je ďalej ustanovené niečo iné, predseda senátu súdu, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.
     	(4) Vykonávacieho konania sa zúčastňujú tiež orgány štátnej správy, orgány správy miest a obcí a záujmové združenia občanov a to podľa povahy vykonávacieho konania.

D r u h ý   o d d i e l

Výkon trestu odňatia slobody

§ 422
Všeobecné ustanovenia 
o výkone nepodmienečného trestu odňatia slobody

     	(1) Spôsob výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody upravuje osobitný zákon.
     	(2) U osôb, ktoré sú vo výkone nepodmienečného trestu odňatia slobody, robí rozhodnutie súvisiace s výkonom tohto trestu súd, v obvode ktorého sa trest odňatia slobody vykonáva.
     	(3) Ak je pri nepodmienečných trestoch odňatia slobody postupne uložených ustanovený rôzny spôsob výkonu trestu, určí spoločný spôsob výkonu postupne uložených trestov súd, v obvode ktorého sa trest odňatia slobody vykonáva.

§ 423
Nariadenie výkonu trestu

Alternatíva I.
     	(1) Len čo sa rozhodnutie, podľa ktorého sa má vykonať nepodmienečný trest odňatia slobody stalo vykonateľným, predseda senátu príslušného súdu (súd prvého stupňa a odvolací súd) ihneď vydá príkaz na zadržanie odsúdeného na účel jeho dodania do výkonu trestu odňatia slobody a zároveň nariadi výkon trestu odňatia slobody a dodanie odsúdeného do výkonu trestu odňatia slobody , ak
     a) je vo väzbe,
     b) bol mu uložený trest odňatia slobody prevyšujúci dva roky
     c) je obava, že ujde alebo sa bude skrývať, aby sa tak vyhol výkonu trestu.
     	V ostatných prípadoch len čo sa rozhodnutie, podľa ktorého sa má vykonať nepodmienečný trest odňatia slobody stalo vykonateľným, predseda senátu pošle príslušnému ústavu na výkon väzby nariadenie výkonu trestu a vyzve odsúdeného, ak je na slobode, aby do výkonu trestu nastúpil. Ak ide o tehotnú ženu alebo matku novorodeného dieťaťa mladšieho, ako jeden rok, postupuje však súd podľa § 424 ods. 2.
     	(2) Predseda senátu môže odsúdenému na nastúpenie do výkonu trestu poskytnúť primeranú lehotu, aby si mohol obstarať svoje záležitosti; to neplatí v prípadoch uvedených v ods. 1 a) až c). Ak niet obavy, že odsúdený, ktorý je na slobode ujde alebo sa bude skrývať, môže mu predseda senátu na nastúpenie do výkonu trestu poskytnúť primeranú lehotu, aby si mohol obstarať svoje záležitosti. Táto lehota nesmie byť dlhšia ako jeden mesiac odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie uvedené v ods. 1.
     	(3) Ak odsúdený nenastúpi do výkonu trestu v lehote, ktorá mu bola poskytnutá, alebo ak je obava, že ujde alebo sa bude skrývať, nariadi predseda senátu, aby bol do výkonu trestu dodaný. Ak nie je známe miesto pobytu odsúdeného, použije sa na príkaz na jeho dodanie do výkonu trestu primeranie ustanovenie § 71 ods. 3. Ak je miesto pobytu odsúdeného známe, možno použiť na jeho dodanie do výkonu trestu ustanovenie § 99 ods. 2.

Alternatíva II.
     	(1) Len čo sa rozhodnutie, podľa ktorého sa má vykonať nepodmienečný trest odňatia slobody, stalo vykonateľným,  zašle predseda senátu príslušnému ústavu na výkon väzby nariadenie výkonu trestu a vyzve odsúdeného, ak je na slobode, aby do výkonu trestu nastúpil. Ak sa stal výrok o uložení nepodmienečného trestu odňatia slobody vykonateľným rozhodnutím odvolacie súdu, môže výkon tohto trestu nariadiť u obvineného, ktorý je vo väzbe, predseda senátu  odvolacieho súdu ihneď pri vyhlásení rozhodnutia.
     	(2) Ak niet obavy, že odsúdený, ktorý je na slobode, ujde alebo sa bude skrývať, môže mu predseda senátu alebo sudca  na nastúpenie do výkonu trestu  poskytnúť primeranú lehotu, aby si mohol obstarať svoje záležitosti. Táto lehota nesmie byť dlhšia, než jeden mesiac odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie uvedené v ods. 1
     	(3) Ak odsúdený nenastúpi vo výkonu trestu v lehote, ktorá mu bola poskytnutá, alebo ak je obava, že ujde alebo sa bude skrývať, nariadi predseda senátu alebo  sudca, aby do výkonu trestu dodaný; ustanovenie § 78 ods. 3, prípadne ustanovenie § 92 ods. ods. 2  sa tu použije primerane.

Odklad výkonu trestu
§ 424

     	(1)  Predseda senátu uznesením odloží na potrebný čas výkon nepodmienečného trestu  odňatia  slobody, ak by výkon  trestu  ohrozil  život alebo zdravie odsúdeného.        
Spolu so žiadosťou o odklad výkonu trestu odňatia slobody je odsúdený povinný predložiť lekársku správu o svojom zdravotnom stave nie staršiu ako 30 dní; inak sa o žiadosti nekoná.
     	(2) Výkon nepodmienečného trestu odňatia slobody na tehotnej žene alebo na matke novonarodeného dieťaťa predseda senátu  uznesením odloží na dobu jedného roka po pôrode.
     	(3) Proti uzneseniu podľa odsekov 1 a 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
     	(4)  Ak odsúdený podal opakovane žiadosť o odklad výkonu trestu odňatia slobody z tých istých zdravotných dôvodov, pre ktoré už bola žiadosť právoplatne zamietnutá, o žiadosti sa nekoná.

§ 425

     	(1) Výkon nepodmienečného trestu odňatia slobody neprevyšujúceho jeden rok môže predseda senátu z dôležitých dôvodov uznesením odložiť a to na čas najviac troch mesiacov odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie uvedené v § 423 ods. 1
     	(2) Ďalší odklad výkonu takéhoto trestu alebo jeho odklad na dlhší čas než tri mesiace môže povoliť predseda senátu uznesením, a to len výnimočne z obzvlášť dôležitých dôvodov, najmä ak by mohol výkon trestu mať pre odsúdeného alebo pre jeho rodinu mimoriadne ťažké následky. Odklad možno však povoliť najviac na čas šiestich mesiacov odo dňa, keď nadobudlo právoplatnosť rozhodnutie uvedené v § 423 ods. 1.
     	(3) Ak je obava, že odsúdený ujde alebo sa bude skrývať alebo ak zneužíva povolený odklad, predseda senátu odklad výkonu trestu uznesením odvolá.
     	(4) Proti uzneseniu, ktorým bol povolený odklad výkonu trestu podľa ods. 2 môže prokurátor podať sťažnosť.

§ 426
Rozhodovanie o zmene spôsobu výkonu trestu

     	(1) O zmene spôsobu výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody rozhoduje na verejnom zasadnutí súd, v obvode ktorého sa trest odňatia slobody vykonáva, na návrh prokurátora, riaditeľa ústavu na výkon trestu odňatia slobody alebo odsúdeného alebo i bez takéhoto návrhu.
     	(2) Pred rozhodnutím o zmene spôsobu výkonu trestu odňatia slobody sa musí odsúdený vyslúchnuť.
     	(3) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 427
Prerušenie výkonu trestu

     	(1) Ak je odsúdený, na ktorom sa vykonáva nepodmienečný trest odňatia slobody, postihnutý ťažkou chorobou, môže predseda senátu výkon trestu na potrebný čas uznesením prerušiť; vždy však preruší výkon trestu na tehotnej žene alebo matke dieťaťa mladšieho ako jeden rok.
     	(2) Ak je obava, že odsúdený ujde alebo sa bude skrývať, alebo ak zneužíva povolené prerušenie výkonu trestu, predseda senátu prerušenie výkonu trestu uznesením odvolá.
     	(3) Proti uzneseniu podľa ods. 1 je prípustná sťažnosť.

§ 428
Upustenie od výkonu trestu

     	(1) Minister spravodlivosti môže upustiť od výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody alebo jeho zvyšku, ak odsúdený bol alebo má byť vyhostený. Ak nedôjde k vyhosteniu alebo ak sa vyhostený vráti, súd uznesením rozhodne, že sa trest odňatia slobody alebo jeho zvyšok vykoná.
     	(2) Súd môže uznesením upustiť od výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody alebo jeho zvyšku ak zistí, že odsúdený ochorel nevyliečiteľnou životu nebezpečnou chorobou alebo nevyliečiteľnou duševnou chorobou.
     	(3) Proti uzneseniu podľa odseku 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 429
Odklad a prerušenie výkonu trestu
a upustenie od jeho výkonu u vojakov

(1) Predseda senátu alebo sudca uznesením odloží alebo preruší výkon nepodmienečného trestu odňatia slobody neprevyšujúceho šesť mesiacov, ktorý sa vykonáva alebo sa má vykonávať  v ústave na výkon trestu odňatia slobody, ak je odsúdený povolaný na výkon vojenskej základnej služby.
     	(2) Ak odsúdený vo výkone tejto služby nespáchal nijaký trestný čin a konal riadne vojenskú službu, upustí súd uznesením od výkonu trestu alebo od jeho zvyšku; ináč rozhodne, že sa trest alebo jeho zvyšok vykoná. Ak sa upustilo od výkonu trestu alebo jeho zvyšku, pokladá sa trest za vykonaný dňom keď bol jeho výkon odložený alebo prerušený.
     	(3) Proti uzneseniu podľa odseku 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.    

§ 430
Započítanie väzby a trestu

     	(1) O započítaní väzby a trestu rozhodne predseda senátu uznesením. Väzba sa započítava podľa stavu ku dňu nariadenia výkonu trestu, a to od času, keď osobná sloboda obvineného bola obmedzená.
     	(2) Proti uzneseniu podľa ods. 1 je prípustná sťažnosť.
     	(3) O návrhu prokurátora, aby sa do výkonu trestu odňatia slobody nezapočítal čas, po ktorý sa odsúdenému prerušil výkon trestu odňatia slobody za účelom liečebnej starostlivosti v zdravotníckom zariadení mimo ústavu na výkon trestu odňatia slobody, ak sa tak stalo preto že si odsúdený spôsobil ujmu na zdraví úmyselne, rozhoduje súd na verejnom zasadnutí uznesením.
     	(4) Proti uzneseniu podľa odseku 3 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok. 

Podmienečné prepustenie
z výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody
§ 431

     	(1) O podmienečnom prepustení z výkonu nepodmienečného trestu odňatia slobody rozhoduje súd na návrh prokurátora, riaditeľa ústavu na výkon trestu odňatia slobody, v ktorom sa trest vykonáva, alebo na návrh odsúdeného, alebo i bez takéhoto návrhu, a to na verejnom zasadnutí. Ak bol návrh odsúdeného o podmienečné prepustenie zamietnutý, môže ho odsúdený opakovať až po uplynutí jedného roka od zamietnutia, okrem prípadu, že návrh bol zamietnutý len preto, že ho odsúdený podal predčasne.
     	(2) Ak podmienečné prepustenie navrhne riaditeľ ústavu na výkon trestu odňatia slobody alebo náčelník vojenského nápravného útvaru, v ktorom odsúdený vykonáva trest, alebo sa k takému návrhu pripojí, môže rozhodnutie o tom, že odsúdený sa podmienečne prepúšťa, urobiť so súhlasom prokurátora aj predseda senátu uznesením.
     	(3) O návrhu podľa odsekov 1 a 2  rozhodne súd najneskôr do 60 dní od jeho doručenia.

§ 432

     	O tom, či sa podmienečne prepustený osvedčil alebo či sa zvyšok trestu vykoná, rozhoduje súd na verejnom zasadnutí uznesením. Rozhodnutie, že sa podmienečne prepustený osvedčil, môže so súhlasom prokurátora urobiť aj predseda senátu.

§ 433

(1) Rozhodnutie podľa § 431 robí okresný súd, v obvode ktorého sa trest odňatia slobody vykonáva; rozhodnutie podľa § 432 súd, ktorý odsúdeného z výkonu trestu podmienečne prepustil.
     	(2) Pred rozhodnutím o podmienečnom prepustení alebo o výkone zvyšku trestu musí byť odsúdený vyslúchnutý; to neplatí, ak súd postupuje podľa § 431 ods. 2. 
     	(3) Proti uzneseniu podľa § 431 ods. 2 je prípustná sťažnosť proti výroku o stanovení dĺžky skúšobnej doby. Proti ostatným rozhodnutiam podľa § 431 a § 432 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

Výkon podmienečného trestu odňatia slobody s dohľadom
§ 434

     	(1) Súd sleduje správanie osoby odsúdenej na podmienečný trest odňatia slobody s dohľadom počas skúšobnej doby. Obzvlášť zisťuje, ako odsúdený plní povinnosti a obmedzenia vyplývajúce z uloženého dohľadu; za tým účelom robí najmä písomné dotazy na orgány štátnej správy alebo orgány samosprávy mesta alebo obce a záujmové združenia občanov v mieste bydliska odsúdeného a zamestnávateľskej organizácie odsúdeného. Pred vydaním rozhodnutia si súd vždy vyžiada z registra trestov doplnenie odpisu z trestov odsúdeného a od útvaru Policajného zboru, v obvode ktorého má odsúdený pobyt, správu o tom, či sa odsúdený v skúšobnej dobe nedopustil trestného činu alebo priestupku.
     	(2) Zisťovaním podľa odseku 1 môže predseda senátu poveriť probačného úradníka, vyššieho súdneho úradníka alebo justičného čakateľa.

§ 435

     	(1) O tom, či sa odsúdený na podmienečný trest odňatia slobody s dohľadom v skúšobnej dobe osvedčil alebo či sa mu tento trest premení na nepodmienečný trest odňatia slobody, rozhodne súd na verejnom zasadnutí uznesením. Na verejnom zasadnutí rozhodne tiež o prípadnom predĺžení skúšobnej doby u mladistvého.
     	(2) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
     	(3) Rozhodnutie o tom, že sa osoba odsúdená na podmienečný trest odňatia slobody s dohľadom v skúšobnej dobe osvedčila, môže so súhlasom prokurátora urobiť predseda senátu.
     	(4) Ak súd na verejnom zasadnutí rozhodne, že sa odsúdený v skúšobnej dobe neosvedčil a že sa podmienečný trest premieňa na nepodmienečný trest odňatia slobody, rozhodne súčasne aj o zaradení odsúdeného do ústavu na výkon trestu odňatia slobody podľa vonkajšej diferenciácie (§ 44 Trestného zákona). Ďalej súd pokračuje rovnako ako v § 423, § 427 a § 428 ods. 2.

§ 436
Výkon podmienečného trestu odňatia slobody

Pri výkone podmienečného trestu odňatia slobody postupuje súd primerane ako pri výkone podmienečného trestu odňatia slobody s dohľadom (§ 434 a § 435).

§ 437
Výkon podmienečne zastaveného trestného stíhania

     	A bolo trestné  stíhanie podmienečne zastavené, ustanovenia § 434 a § 435 sa použijú primerane.

T r e t í    o d d i e l

Výkon ostatných druhov trestov

§ 438
Výkon trestu povinnej práce

     	Výkon trestu povinnej práce upravuje osobitný zákon.

Výkon trestu prepadnutia majetku
§ 439

Ak sa stal rozsudok, ktorým bol uložený trest prepadnutia majetku alebo jeho časti vykonateľným, zašle predseda senátu alebo sudca orgánu štátnej správy, ktorý podľa osobitných predpisov trest prepadnutia majetku realizuje, odpis výrokovej časti rozsudku na vykonanie tohto trestu.

§ 440

     	(1) Ak vzniknú pri výkone trestu prepadnutia majetku pochybnosti, či sú týmto rozsudkom dotknuté aj prostriedky alebo veci, ktoré by sa mohli považovať za nevyhnutne potrebné na uspokojenie základných potrieb odsúdeného alebo osôb, o ktorých výživu alebo výchovu je odsúdený podľa zákona povinný sa starať, rozhodne o tom predseda senátu uznesením a to na návrh orgánu štátnej správy, ktorý trest prepadnutia majetku zabezpečuje, alebo na návrh odsúdeného alebo osoby, o ktorej výživu alebo výchovu ide. Takýto návrh možno podať len do troch mesiacov odo dňa, kedy rozsudok nadobudol právoplatnosť; ak ide o prostriedky alebo veci, ktoré boli výkonom trestu prepadnutia majetku postihnuté až neskoršie, do jedného mesiaca od času, keď sa tak stalo.
     	(2) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
     	(3) Odpis právoplatného uznesenia uvedeného v odseku 1 zašle predseda senátu orgánu štátnej správy, ktorý podľa osobitných predpisov trest prepadnutia majetku zabezpečuje.
     	(4) Vlastnícke právo tretej osoby k prostriedkom alebo veciam postihnutým výkonom trestu prepadnutia majetku možno uplatniť len podľa občianskoprávnych predpisov.

Zaistenie výkonu trestu prepadnutia majetku
§ 441

     	(1) Ak je obvinený stíhaný pre trestný čin, za ktorý vzhľadom na povahu a závažnosť činu a na pomery obvineného treba očakávať uloženie trestu prepadnutia majetku a je obava, že výkon tohto trestu bude zmarený alebo sťažený, môže súd a v prípravnom konaní prokurátor, majetok obvineného zaistiť uznesením. Súd zaistí majetok obvineného vždy, ak uložil trest prepadnutia majetku rozsudkom, ktorý zatiaľ nenadobudol právoplatnosť.
     	(2) Proti uzneseniu o zaistení majetku je prípustná sťažnosť.

§ 442

     	(1) Zaistenie postihuje celý majetok obvineného, prírastok a výťažky, ktoré zo zaisteného majetku plynú, ako aj majetok, ktorý obvinený nadobudne po zaistení. Nevzťahuje sa však na prostriedky a veci, na ktoré sa podľa zákona nevzťahuje prepadnutie majetku.
     	(2) Predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor, uznesením rozhodne na návrh príslušného orgánu štátnej správy, ktorý podľa osobitných predpisov vykonáva rozhodnutie o zaistení, alebo na návrh obvineného alebo osoby, o ktorej výživu alebo výchovu je obvinený podľa zákona povinný sa starať, či sa na určité prostriedky alebo veci zaistenie majetku nevzťahuje preto, že sú nevyhnutne potrebné na uspokojenie životných potrieb obvineného alebo uvedenej osoby. Proti tomuto uzneseniu je prípustná sťažnosť.
     	(3) Pokiaľ trvá zaistenie, sú neúčinné všetky právne úkony obvineného, ktoré sa týkajú zaisteného majetku, okrem úkonov smerujúcich na odvrátenie bezprostredne hroziacej škody.
     	(4) Kto má vo svojej moci vec, ktorá patrí do zaisteného majetku, je povinný, len čo sa o zaistení dozvie, oznámiť to prokurátorovi alebo súdu, ktorý majetok zaistil; ináč zodpovedá za škodu spôsobenú opomenutím oznámenia.
     	(5) Vlastnícke právo tretej osoby k zaisteným prostriedkom a veciam možno uplatniť len podľa občianskoprávnych predpisov.   

§ 443

     Predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor uznesením zruší zaistenie, ak zanikne dôvod, pre ktorý bol majetok zaistený.

§ 444
Výkon trestu prepadnutia veci

     	(1) O uložení trestu prepadnutia veci upovedomí predseda senátu dvomi odpismi výroku rozsudku okresný súd, v obvode ktorého mal odsúdený naposledy bydlisko, a ak nie je jeho bydlisko známe, okresnému úradu, v obvode ktorého sa prepadnutá vec nachádza. Odpisy musia byť opatrené doložkou právoplatnosti.
     	(2) Rovnako, ako v odseku 1 postupuje súd, ak podľa osobitného predpisu je príslušný vo veci konať orgán Policajného zboru, colný orgán, orgán spojov, ústredný orgán štátnej správy alebo iný orgán, ktorý v určenom rozsahu koná ako orgán štátnej správy.

Výkon peňažného trestu
§ 445

     	(1) Len čo sa stal vykonateľným rozsudok, podľa ktorého je odsúdený povinný zaplatiť peňažný trest, , vyzve predseda senátu alebo sudca odsúdeného, aby ho zaplatil do pätnástich dní a upozorní ho, že ináč sa bude zaplatenie vymáhať.
     	(2) Ak je odsúdený vojakom, upovedomí predseda senátu o okolnostiach uvedených v odseku 1 jeho nadriadeného alebo služobný orgán.

§ 446

     	(1) Na návrh odsúdeného môže predseda senátu z dôležitých dôvodov
a) odložiť výkon peňažného trestu, a to na čas najviac troch mesiacov odo dňa kedy rozsudok nadobudol právoplatnosť, alebo
b) povoliť splácať peňažný trest po častiach tak, aby bol celý zaplatený najneskoršie do jedného roka, a ak bol peňažný trest uložený vo väčšej sume ako 500.000.- Sk.., do dvoch rokov odo dňa , kedy rozsudok nadobudol právoplatnosť.
     	(2) Ak zaniknú dôvody, pre ktoré bol výkon peňažného trestu odložený, alebo ak odsúdený nedodržiava bez závažného dôvodu splátky, môže predseda senátu povolenie odkladu alebo splátok peňažného trestu uznesením odvolať.

§ 447

     	(1) Predseda senátu nariadi, aby peňažný trest bol vymáhaný, ako ho odsúdený nezaplatí
a) do 15 dní po tom, čo bol na zaplatenie vyzvaný,
b)  do 15 dní po tom, čo mu bolo doručené uznesenie, ktorým bol povolený odklad alebo povolené splácanie odvolané, alebo
c) do uplynutia času, na ktorý bol výkon trestu odložený.
     	(2) Peňažný trest smie byť vymáhaný, len pokiaľ tým nebude zmarené uspokojenie priznaného nároku poškodeného na náhradu škody. Ak neprikročí poškodený k vymáhaniu svojho nároku do troch mesiacov odo dňa, v ktorom nadobudol právoplatnosť rozsudok, ktorým bol peňažný trest uložený, môže sa peňažný trest vymáhať bez ohľadu na nárok poškodeného.

§ 448

     	(1) Súd upustí od výkonu peňažného trestu alebo jeho zvyšku, ak sa odsúdený v dôsledku okolností od jeho vôle nezávislých stal dlhodobo neschopným peňažný trest zaplatiť alebo by výkonom trestu bola vážne ohrozená výživa alebo výchova osoby, o výživu alebo výchovu ktorej je odsúdený podľa zákona povinný sa starať. Súd rozhodne uznesením.
     	(2) Ak peňažný trest nebol zaplatený, a ak neprichádza do úvahy  postup podľa odseku 1 alebo 446 ods. 1 a vymáhanie by neviedlo k výsledku, nariadi súd výkon náhradného trestu odňatia slobody alebo jeho pomernej časti; pritom rozhodne o spôsobe náhradného trestu. Súd rozhodne uznesením.
     	(3) Odsúdený môže kedykoľvek odvrátiť výkon náhradného trestu alebo jeho pomernej časti tým, že peňažný trest alebo jeho pomernú časť zaplatí. O tom, akú časť náhradného trestu treba vykonať, rozhodne predseda senátu uznesením.
     	(4) Proti uzneseniu podľa odsekov 1 až 3 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 449
Výkon trestu denných pokút

     	(1) Len čo sa stal rozsudok, ktorým bol odsúdenému uložený trest denných pokút
vykonateľným, zašle súd odsúdenému na platenie trestu poštové poukážky na dobu najmenej 60 platieb; ďalšie poukážky zašle súd v takom časovom predstihu, aby odsúdený mohol v platení denných pokút riadne pokračovať. Výkonom trestu denných pokút môže predseda senátu poveriť vyššieho súdneho úradníka alebo justičného čakateľa.
     	(2) Odsúdený odvádza denné platby na účet finančného orgánu štátnej správy podľa miesta svojho bydliska. Odvedené platby sa stávajú majetkom štátu.
     	(3) Ak súd premenil trest denných pokút na peňažný trest a v tej súvislosti určil odsúdenému náhradný trest nepodmienečného trestu odňatia slobody (§ 54 ods. 4 Trestného zákona), môže odsúdený výkon náhradného trestu odvrátiť tým, že premenený trest doplatí vo výške, ktorá sa rovná nezaplatenému trestu denných pokút alebo jeho zvyšku.
     	(4) Ak nastanú dôvody na upustenie od výkonu trestu denných pokút alebo jeho zvyšku, postupuje súd primerane podľa § 448 ods. 1.
     	(5) Proti uzneseniu súdu vydaného podľa odsekov 3 a 4 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 450
Výkon trestu zákazu pobytu

(1) O právoplatnom uložení trestu zákazu pobytu upovedomí predseda senátu obecný úrad a útvar Policajného zboru, na ktorých obvod sa zákaz vzťahuje, ako aj obecný úrad a útvar Policajného zboru, v ktorých obvode má odsúdený trvalé bydlisko.
(2) Ak odsúdený pracuje v obvode, na ktorý sa vzťahuje zákaz pobytu, upovedomí predseda senátu aj organizáciu, v ktorej je obvinený v pracovnom pomere alebo v inom obdobnom pomere.
(3) Z dôležitých dôvodov môže útvar Policajného zboru, v obvode ktorého má odsúdený bydlisko alebo pobyt, povoliť odsúdenému návštevu miesta alebo obvodu, na ktorý sa vzťahuje zákaz pobytu.
(4) Po dobu, po ktorú odsúdený vykonáva vojenskú službu, sa trest zákazu pobytu nevykonáva. Ak odsúdený nespáchal vo výkone tejto služby nijaký trestný čin a riadne vykonával vojenskú službu, súd od výkonu trestu zákazu pobytu alebo jeho zvyšku uznesením upustí.
(5) Proti uzneseniu podľa odseku 4 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
     	(6) Na konanie o podmienečnom upustení od výkonu zvyšku trestu zákazu pobytu, ako aj na konanie o nariadení výkonu zvyšku tohto trestu sa primerane použijú ustanovenia §§ 431 až 433.
     	(7) Rozhodnutie o uložení primeraných obmedzení osobe, ktorej sa trest zákazu pobytu uložil popri nepodmienečnom treste odňatia slobody, robí uznesením na verejnom zasadnutí súd, v obvode ktorého sa trest odňatia slobody naposledy vykonával.
     	(8) Proti uzneseniu podľa odseku 7 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 451
Výkon trestu domáceho väzenia

(1) Výkon trestu domáceho väzenia nariadi súd hneď po tom, ako sa rozsudok, ktorým bol uložený, stal vykonateľným. Súd súčasne odsúdeného upozorní na povinnosti a obmedzenia, ktoré z uloženého trestu vyplývajú, ako aj na hrozbu z premeny tohto trestu na nepodmienečný trest odňatia slobody. Kontrolou výkonu trestu domáceho väzenia predseda senátu poverí orgán spravujúci technické prostriedky kontroly odsúdeného. Po predchádzajúcej dohode môže sa k výkonu trestu prizvať aj orgán miestnej samosprávy obce alebo mesta alebo jej člen.
(2) Ak odsúdený neplní povinnosti alebo obmedzenia vyplývajúce z trestu domáceho väzenia, súd uznesením premení tento trest alebo jeho zvyšok na nepodmienečný trest odňatia slobody (§ 49 ods. 4 Trestného zákona).
 (3) Ak odsúdený po výkone polovice trestu domáceho väzenia požiada o upustenie o upustenie od výkonu zvyšku tohto trestu, súd najneskôr do 30 dní o tom rozhodne uznesením.
(4) Proti uzneseniu súdu podľa odsekov 2 a 3 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
(5) Na návrh odsúdeného môžu osoby alebo orgány poverené výkonom trestu domáceho väzenia povoliť odsúdenému výnimky z trestu na nevyhnutne potrebný čas.

Výkon trestu zákazu činnosti
§ 452

     	(1) Len čo sa rozsudok, ktorým bol, uložený trest zákazu činnosti, stal právoplatným, zašle predseda senátu odpis výroku rozsudku
a) organizácii, s ktorou je odsúdený v pracovnom  pomere alebo v ktorej je inak činný, 
b) ministerstvu spravodlivosti a príslušnému krajskému súdu, ak ide o znalca alebo tlmočníka,  
c) príslušnému štátnemu orgánu podľa bydliska odsúdeného, ak ide o oprávnenie na vedenie motorového vozidla,
d) okresnému riaditeľstvu Policajného zboru príslušného podľa bydliska odsúdeného, ak ide o oprávnenie na držanie a nosenie strelnej zbrane s tým,. aby zabezpečil výkon zákazu činnosti v rozsahu, v akom to ustanoví rozsudok,
e) ak bol uložený trest zákazu podnikateľskej alebo živnostenskej činnosti aj obchodnému registru alebo živnostenského úradu.
     	(2) Ak bol uložený trest zákazu činnosti na čas dlhší, ako jeden rok, predseda senátu sleduje výkon tohto trestu. Za tým účelom, spravidla raz ročne, požiada organizáciu alebo orgán, ktorý je uvedený v odseku 1, o podanie správy, či odsúdený dodržiava súdom uložený zákaz.
     	(3) Predseda senátu môže poveriť kontrolou výkonu trestu zákazu činnosti vyššieho súdneho úradníka alebo justičného čakateľa.
     	(4) Ak súd zistí porušovanie alebo marenie výkonu trestu zákazu činnosti, predseda senátu to bez meškania oznámi okresnému prokurátorovi.
     	(5) Ak súd rozhodol o podmienečnom upustení od výkonu zvyšku trestu zákazu činnosti (§ 66 a § 67 Trestného zákona), predseda senátu to neodkladne oznámi organizácii alebo orgánu štátnej správy príslušnému podľa odseku 1, a to zaslaním rovnopisu právoplatného uznesenia.
     	(6) Na konanie o podmienečnom upustení od výkonu zvyšku trestu zákazu činnosti, ako aj na konanie o nariadení výkonu zvyšku tohto trestu, sa primerane použijú ustanovenia §§ 431 až 433. Príslušným na vydanie rozhodnutí je súd, ktorý vo veci konal v prvom stupni.

§ 453

     	(1) Predseda senátu hneď po právoplatnosti rozsudku, ktorým bol uložený trest zákazu činnosti, uznesením rozhodne o započítaní doby, po ktorú bolo odsúdenému pred právoplatnosťou rozsudku odňaté oprávnenie na činnosť, ktorá je predmetom zákazu, do výkonu trestu zákazu činnosti.
     	(2) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 454
Výkon trestu straty čestných titulov a vyznamenaní

     	(1) O právoplatnom uložení trestu straty čestných titulov a vyznamenaní predseda senátu písomne upovedomí úrad alebo orgán, ktorý spravuje veci týkajúce sa príslušného vyznamenania, čestného uznania, vedeckej alebo umeleckej hodnosti a iných čestných titulov, prípadne úrad alebo orgán, ktorý ich udelil.
     	(2) V upovedomení sa uvedie meno a priezvisko odsúdeného, dáta narodenia, povolanie, bydlisko, názov súdu, dátum a číslo rozsudku a označenie vyznamenania, čestného uznania, vedeckej alebo umeleckej hodnosti a iných čestných titulov.
     	(3) Ak má odsúdený, ktorému bol uložený trest straty čestných titulov a vyznamenaní, cudzozemské vyznamenania alebo cudzozemské čestné tituly, upovedomí predseda senátu Kanceláriu prezidenta Slovenskej republiky. Ustanovenie odseku 2 sa použije primerane.
     	(4) Ak vyznamenania, na ktoré sa vzťahuje uložený trest straty čestných titulov a vyznamenaní, sa nezadovážili s príslušnými dokladmi už v priebehu trestného stíhania a nevzali sa do úschovy, zistí súd, kde sú, zadováži ich a po právoplatnosti rozsudku ich zašle príslušnému orgánu spolu s upovedomením. Ak sa nepodarí zadovážiť rad alebo vyznamenanie alebo doklady o nich, poznamená súd v upovedomení, prečo nie sú priložené a čo odsúdený o nich uviedol.

§ 455
Výkon trestu straty vojenskej a inej hodnosti

     	O uložení trestu straty vojenskej a inej hodnosti upovedomí predseda senátu územnú vojenskú správu, v obvode ktorej má odsúdený vojak  v zálohe alebo mimo činnej služby pobyt, a to zaslaním rovnopisu právoplatného rozsudku. U vojakov v činnej službe a príslušníkov ozbrojených zborov sa upovedomí príslušný služobný orgán.

§ 456
Výkon trestu vyhostenia

     	Výkon trestu vyhostenia upraví všeobecne záväzný právny predpis Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky.

DRUHÁ HLAVA

VÝKON  OCHRANNÝCH   OPATRENÍ

Výkon ochranného liečenia

§ 457
Nariadenie výkonu ochranného liečenia

             (1) Výkon ochranného liečenia nariadi predseda senátu liečebnému ústavu, v ktorom sa má ochranné liečenie vykonať. Ak však bolo ochranné liečenie uložené popri nepodmienečnom treste odňatia slobody a v ústave na výkon trestu odňatia slobody alebo v nemocnici pre obvinených a odsúdených sú pre výkon takéhoto liečenia dané podmienky, môže predseda senátu nariadiť, aby sa ochranné liečenie vykonávalo v priebehu výkonu trestu odňatia slobody. 
             (2) Ak je osoba, u ktorej bolo uložené ochranné liečenie, pri pobyte na slobode nebezpečná pre svoje okolie, zariadi predseda senátu neodkladne jej dodanie do liečebného ústavu; ináč jej môže poskytnúť primeranú lehotu na obstaranie jej záležitostí.
             (3) Ak ide o príslušníka ozbrojených síl alebo ozbrojeného zboru, požiada predseda senátu jeho nadriadeného alebo služobný orgán, aby zariadil jeho dopravenie do liečebného ústavu.
             (4) Predseda senátu požiada liečebný ústav, aby oznámil súdu, ktorý ochranné liečenie uložil, kedy sa začalo s výkonom ochranného liečenie. Súčasne požiada ústav, aby okresnému súdu, v obvode ktorého sa ochranné liečenie vykonáva, podal bez odkladu správu, ak zaniknú dôvody pre ďalšie trvanie ochranného liečenia.

§ 458
Zmena spôsobu výkonu ochranného liečenia

(1) O zmene spôsobu výkonu ochranného liečenia rozhoduje súd, v obvode ktorého je liečebné zariadenie, v ktorom sa ochranné liečenie vykonáva, a to uznesením na verejnom zasadnutí.
(2)	Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prístupná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 459
Upustenie od výkonu ochranného liečenia

(1) O upustení od výkonu ochranného liečenia pred jeho začiatkom rozhodne uznesením súd, ktorý ochranné liečenie uložil, a to na verejnom zasadnutí na návrh prokurátora alebo obvineného alebo i bez takého návrhu.
(2) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 460
Prepustenie z ochranného liečenia a jeho ukončenie

(1)	O prepustení z ochranného liečenia alebo o jeho ukončení rozhodne na návrh prokurátora, obvineného alebo liečebného ústavu alebo aj bez takého návrhu súd, v obvode ktorého sa ochranné liečenie vykonáva, uznesením na verejnom zasadnutí.
(2)	Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný 
účinok.

Výkon ochrannej výchovy

§ 461
Nariadenie výkonu ochrannej výchovy

(1)	Výkon ochrannej výchovy nariadi predseda senátu výchovnému zariadeniu, v ktorom sa má výkon začať.
(2)	Ak mladistvý nie je vo väzbe a niet obavy, že ujde, môže mu predseda senátu poskytnúť pred nástupom primeranú lehotu na obstaranie jeho záležitostí.

§ 462
Upustenie od výkonu ochrannej výchovy

(1)	O upustení od výkonu ochrannej výchovy pred jej začatím rozhodne uznesením na verejnom zasadnutí súd, ktorý ochrannú výchovu uložil, a to na návrh prokurátora, orgánu povereného starostlivosťou o mládež alebo mladistvého alebo aj bez takého návrhu.
(2)	Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá ma odkladný účinok.

§ 463
Podmienečné umiestenie mimo výchovného ústavu

(1)	O podmienečnom umiestnení mladistvého mimo výchovné zariadenia rozhoduje na verejnom zasadnutí súd, v obvode ktorého sa ochranná výchova vykonáva, a to na návrh prokurátora, orgánu povereného starostlivosťou o mládež, riaditeľa výchovného zariadenia alebo mladistvého alebo aj bez takého návrhu. Súd rozhodne uznesením.
(2)	Tento súd rovnako rozhoduje aj o zrušení podmienečného umiestenia mladistvého mimo výchovného zariadenia.
(3)	Proti uzneseniu podľa odsekov 1 a 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 464
Prepustenie z ochrannej výchovy

     (1) o prepustení z ochrannej výchovy rozhoduje na verejnom zasadnutí súd, v obvode ktorého sa ochranná výchova vykonáva, a to na návrh prokurátora, orgánu povereného starostlivosťou o mládež, mladistvého alebo výchovného zariadenia alebo aj bez takéhoto návrhu. Súd rozhodne uznesením.
     (2) Ak návrh podľa odseku 1 nebol podaný výchovným zariadením, treba pred rozhodnutím vypočuť zástupcu tohto zariadenia.
     (3) Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 465
Predĺženie ochrannej výchovy

(1)	O predĺžení ochrannej výchovy rozhoduje na verejnom zasadnutí súd, v obvode ktorého sa ochranná výchova vykonáva, a to na návrh prokurátora, orgánu povereného starostlivosťou o mládež alebo výchovného zariadenia alebo aj bez takého návrhu. Súd rozhodne uznesením.
(2)	Ak návrh podľa odseku 1 nebol podaný výchovným zariadením, pred rozhodnutím treba vypočuť zástupcov tohto zariadenia.
(3)	Predĺžiť ochrannú výchovu možno len vtedy, keď sa jej výkon už začal.
(4)	Proti uzneseniu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť.

§ 466
Výkon ochranného dohľadu

     	Výkon ochranného dohľadu upravuje osobitný zákon.

§ 467
Výkon zhabania veci

(1) O zhabaní veci (§ 80 Tr. zák.) upovedomí predseda senátu dvomi odpismi výroku rozsudku (uznesenia) okresný úrad, v obvode ktorého mal odsúdený alebo iná osoba naposledy bydlisko, a ak nie je ich bydlisko známe, okresný úrad, v obvode ktorého sa zhabaná vec nachádza. Odpisy musia byť opatrené doložkou právoplatnosti.
            (2) Rovnako ako v odseku 1 postupuje súd, ak podľa osobitného predpisu je príslušný vo veci konať orgán Policajného zboru, colný orgán, orgán spojov, ústredný orgán štátnej správy alebo iný orgán, ktorý v určenom rozsahu koná ako orgán štátnej správy.

§ 468
Výkon detencie

     	(1) Umiestnenie odsúdeného v detenčnom ústave nariadi uznesením súd, v obvode ktorého odsúdený vykonáva alebo naposledy vykonával nepodmienečný trest odňatia slobody detenčnému ústavu, v ktorom sa má detencia vykonávať. Zároveň uloží ústavu na výkon trestu, aby zabezpečil dodanie odsúdeného do detenčného ústavu.
     	(2)  Súd, v obvode ktorého sa detencia vykonáva najmenej jedenkrát ročne, ale vždy na návrh detenčného ústavu preskúma, či dôvody  detencie trvajú. Ak dôvody detencie pominuli, súd odsúdeného z výkonu detencie uznesením prepustí, inak uznesením rozhodne, že vo výkone detencie sa bude pokračovať.
     	(3) Proti uzneseniu podľa odseku 1 a 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má v prípade , ak ju podal prokurátor proti uzneseniu o prepustení z detencie, odkladný účinok.

§ 469
Dozor prokurátora

     	Prokurátor, v obvode ktorého sa vykonáva ochranné liečenie, ochranná výchova, ochranný dohľad alebo detencia, dozerá podľa osobitného zákona na ich výkon. Správa miesta, v ktorom sa ochranné liečenie alebo ochranná výchova vykonáva, je povinná vykonať príkazy prokurátora týkajúce sa zachovávania predpisov platných pre výkon ochranného liečenia alebo ochrannej výchovy.

TRETIA HLAVA

VÝKON NIEKTORÝCH INÝCH ROZHODNUTÍ

§ 470
Upustenie od potrestania

	Predseda senátu ihneď po právoplatnosti rozsudku, ktorým bolo upustené od potrestania, doručí odpis rozsudku orgánu, ktorý vedie register trestov. Toto odsúdenie sa nesmie vykazovať vo výpise z registra trestov.

§ 471 
Výkon väzby

	Spôsob výkonu väzby upravuje osobitný zákon.

§ 472
Vymáhanie poriadkovej pokuty a trov trestného konania

(1)	Len čo sa stane vykonávateľným uznesenie, ktorým bola uložená poriadková pokuta vyzve policajt, prokurátor, predseda senátu, ktorý pokutu uložil, osobu, ktorej bola uložená, aby pokutu zaplatila do pätnástich dní, a upozornil ju, že ináč sa bude zaplatenie vymáhať. Zaplatená poriadková pokuta pripadá štátu.
(2)	Trovy trestného konania určené paušálnou sumou vymáhajú orgány štátnej správy súdov.

ŠTVRTÁ HLAVA

ZAHLADENIE ODSÚDENIA

§ 473

O zahladení odsúdenia rozhoduje súd na žiadosť odsúdeného, alebo na návrh záujmového združenia občanov uvedeného v § 4 ods.2, a ak nejde o prípad upravený v § 88 ods. 3 Tr. zák., aj na žiadosť osôb, ktoré by mohli v prospech odsúdeného podať odvolanie. O zahladení odsúdenia mladistvého rozhodne súd aj bez návrhu alebo žiadosti.

§ 474

(1)	O zahladení odsúdenia rozhoduje predseda senátu okresného súdu, v obvode ktorého odsúdený v čase podania návrhu má alebo naposledy mal bydlisko, a to aj vtedy, ak ide o odsúdenie vojenským súdom.
(2)	O zahladení odsúdeného mladistvého rozhodne predseda senátu súdu, ktorý rozhodoval vo veci v prvom stupni.
(3)	Proti rozhodnutiu o zahladení odsúdenia je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 475

(1)	Len čo rozhodnutie o zahladení odsúdenia nadobudlo právoplatnosť, upovedomí predseda senátu odsúdeného, navrhovateľa a orgán, ktorý vedie register trestov; zahladené odsúdenie sa nesmie vykazovať vo výpise z registra trestov.
(2)	Ak bola žiadosť o zahladenie odsúdenia zamietnutá, možno ju znovu podať až po uplynutí jedného roka, okrem prípadu, že by bola zamietnutá len preto, že doteraz neuplynula doba zákonom ustanovená na zahladenie. Žiadosť napriek tomu podanú zamietne súd bez vyšetrenia.

PIATA ČASŤ

N I E K TO R É   ÚK O N Y
S Ú V I S I A C E   S  T R E ST N Ý M   S T Í H A N Í M

Prvá  HLAVA

UDELENIE MILOSTI A POUŽITIE AMNESTIE

§ 476
Udelenie milosti
 
Prezident Slovenskej republiky na základe práva daného mu ústavou udeľuje milosť.

§ 477

(1)	Podklady na rozhodnutie prezidenta Slovenskej republiky v konaní o udelenie milosti zabezpečí minister spravodlivosti.
(2)	Ak to nariadi počas konania podľa odseku 1 prezident Slovenskej republiky, výkon trestu sa odloží alebo preruší. Tieto úkony podľa nariadenia prezidenta Slovenskej republiky zabezpečí minister spravodlivosti.

§ 478
Rozhodnutie o použití amnestie

Rozhodnutie o tom, či a do akej miery je osoba, ktorej bol právoplatne uložený trest, účastná amnestie, urobí súd, ktorý rozhodol v prvom stupni. Ak si taká osoba odpykáva v čase rozhodovania trest odňatia slobody, urobí rozhodnutie súd, v obvode ktorého sa trest vykonáva. Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 479
Podmienečné udelenie milosti

(1)	Ak bol trest alebo jeho zvyšok pri udelení milosti odpustený len pod určenými podmienkami, plnenie podmienok a prevýchovu odsúdeného sleduje súd, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni. Ustanovenie § 434 ods. 1 o spolupráci so záujmovými združeniami občanov sa tu použije primerane.
(2)	O tom, či odsúdený, ktorému sa trest odpustil milosťou prezidenta Slovenskej republiky, splnil uložené podmienky, rozhoduje prezident Slovenskej republiky.
(3)	Podklady pre rozhodnutie prezidenta Slovenskej republiky zabezpečuje a predkladá minister spravodlivosti.
(4)	Ak do jedného roka od uplynutia doby, na ktorú sa vzťahujú uložené podmienky, nebolo urobené rozhodnutie podľa odseku 2 bez zavinenia odsúdeného, má sa za to, že uložené podmienky splnil.

§ 480
Zmena výmery trestu

(1)	Ak bol amnestiou celkom alebo sčasti odpustený trest len za niektorý z trestných činov, za ktorý bol uložený úhrnný alebo súhrnný trest, ktorý nebol doteraz celkom vykonaný, určí súd podľa vzájomného pomeru závažnosti primeraný trest za trestné činy amnestiou nedotknuté. Proti tomuto rozhodnutiu je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.
(2)	Rozhodnutie podľa odseku 1 robí na verejnom zasadnutí súd, ktorý trest uložil v prvom stupni.

Š I E S T A   Č A S Ť 

P R Á V N Y   ST Y K  S  C U D Z I N O U

PRVÁ HLAVA
Základné ustanovenia

§ 481
Výklad niektorých pojmov

Pre účely tejto časti
a) medzinárodnou zmluvou sa rozumie vyhlásená medzinárodná zmluva, ktorou je Slovenská republika viazaná,
b) medzinárodným súdom sa rozumie medzinárodný trestný súd zriadený medzinárodnou zmluvou alebo rozhodnutím medzinárodnej organizácie, ktoré je záväzné pre Slovenskú republiku, a jeho organizačné zložky,
c) cudzím orgánom sa rozumie orgán iného štátu, ktorý je podľa vnútroštátneho právneho poriadku tohto štátu alebo podľa medzinárodnej zmluvy oprávnený konať, podať alebo prijať žiadosť alebo vykonať iné úkony podľa tejto časti, a medzinárodný súd,
	d) slovenským orgánom sa rozumie orgán Slovenskej republiky príslušný konať vo veciach upravených v tejto časti, 
e) dožiadaným štátom alebo orgánom sa rozumie štát alebo orgán, ktorému bola zaslaná žiadosť o vykonanie úkonu upraveného v tejto časti,
	f) dožadujúcim štátom alebo orgánom sa rozumie štát alebo orgán, ktorý zaslal žiadosť o vykonanie úkonu upraveného v tejto časti,
	g) trestom odňatia slobody  sa rozumie aj ochranné opatrenie spojené s obmedzením osobnej slobody, pokiaľ z povahy veci nevyplýva niečo iné.

§ 482
Medzinárodné zmluvy

Ustanovenia tejto časti sa použijú, ak neustanovuje niečo iné medzinárodná zmluva. 

§ 483
Vzájomnosť

 (1) Ak dožadujúci štát nie je viazaný medzinárodnou zmluvou, slovenské orgány budú konať o jeho žiadosti, ak dožadujúci štát zaručí, že vyhovie porovnateľnej žiadosti slovenského orgánu a ak ide o žiadosť, ktorej vybavenie nie je podľa tejto časti viazané na existenciu medzinárodnej zmluvy. Pri žiadosti cudzieho orgánu o doručenie písomnosti osobe na území Slovenskej republiky sa splnenie podmienky uvedenej v prvej vete neskúma.
 (2) Ak dožiadaný štát, ktorý nie je viazaný medzinárodnou zmluvou,  požaduje pre vybavenie žiadosti slovenského orgánu vzájomnosť,  môže ministerstvo spravodlivosti alebo Generálna prokuratúra Slovenskej republiky (ďalej len „generálna prokuratúra“) zaručiť dožiadanému štátu vzájomnosť pre vybavenie porovnateľnej žiadosti dožiadaného štátu za predpokladu, že ide o žiadosť, ktorej vybavenie nie je podľa tejto časti viazané na existenciu medzinárodnej zmluvy.

§ 484
Medzinárodné súdy

(1) Podľa tejto časti sa postupuje aj v konaní o žiadostiach medzinárodného súdu. 
(2) Na konanie a rozhodovanie o odovzdaní osoby medzinárodnému súdu sa použije  primerane postup podľa druhej hlavy tejto časti o extradícii.
(3) Na výkon rozsudku medzinárodnému súdu na území Slovenskej republiky sa použijú primerane ustanovenia tretej hlavy tejto časti o uznaní a výkone cudzích rozhodnutí.

§  485
Ochrana záujmov štátu
(Medzinárodný verejný poriadok)

 Žiadosti cudzieho orgánu nie je možné vyhovieť, ak by jej vybavením bola porušená ústava alebo také ustanovenie právneho poriadku Slovenskej republiky, na ktorom je potrebné bez výhrady trvať, alebo ak by vybavením žiadosti bol poškodený iný významný chránený záujem Slovenskej republiky.

§ 486
Ochrana a použitie informácií

	(1) Pri poskytovaní informácií slovenskými orgánmi o svojej činnosti podľa tejto časti sa postupuje primerane podľa § 6.
(2) Slovenské orgány nezverejnia ani neposkytnú ďalej informácie alebo dôkazy získané od cudzieho orgánu na základe žiadosti prijatej alebo zaslanej podľa tejto časti  alebo v súvislosti s ňou, ani ich nepoužijú na iné účely, než na ktoré boli zaslané alebo vyžiadané, ak ich k tomu zaväzuje medzinárodná zmluva, alebo ak informácie alebo dôkazy boli poskytnuté iba na základe prísľubu splnenia tejto podmienky.
(3) Ustanovenie odseku 2 sa nepoužije, ak cudzí orgán udelí súhlas na zverejnenie alebo iné použitie informácií alebo dôkazov. 

§ 487
Začatie konania

	Slovenské orgány môžu začať konať podľa tejto časti aj na základe žiadosti cudzieho orgánu, ktorá im bola doručená telefaxom alebo inou elektronickou formou, ak nemajú pochybnosti o jej hodnovernosti a ak vec neznesie odklad. Originál žiadosti musí byť následne predložený v lehote určenej dožiadaným orgánom, ak tento orgán od predloženia originálu žiadosti neupustí.

§ 488
Zasielanie žiadostí a informácií cez Interpol

	(1) Žiadosti podľa tejto časti  možno zasielať do cudziny alebo prijímať z cudziny aj prostredníctvom Medzinárodnej organizácie kriminálnej polície (ďalej len „Interpol“), najmä ak vec neznesie odklad. 
(2) Prostredníctvom Interpolu možno vymieňať tiež údaje a informácie o termíne a ďalších  podrobnostiach odovzdania, prevzatia alebo prevozu osoby alebo veci podľa § 486.
§ 489
Prevzatie a odovzdanie osôb a vecí

	(1) Osobu vydávanú alebo odovzdávanú z cudziny na základe žiadosti podľa tejto časti prevezme od cudzích orgánov útvar Policajného zboru určený ministrom vnútra. Ak nie je v tejto časti ustanovené inak, prevzatú osobu odovzdá útvar Policajného zboru najbližšiemu ústavu na výkon väzby alebo ústavu na výkon trestu odňatia slobody, ktorý  bezodkladne informuje príslušný súd.
(2) Osobu vydávanú alebo odovzdávanú do cudziny na základe žiadosti podľa tejto časti prevezme útvar Policajného zboru určený ministrom vnútra od ústavu na výkon väzby alebo ústavu na výkon trestu odňatia slobody a odovzdá ju cudzím orgánom.
(3) Prevoz osoby územím Slovenskej republiky podľa § 547 vykoná útvar Policajného zboru určený ministrom vnútra. 
(4) Na obmedzenie osobnej slobody prevážanej osoby sa použijú donucovacie prostriedky podľa osobitného predpisu.
(5) Útvar Policajného zboru určený ministrom vnútra vykoná tiež odovzdanie a vrátenie veci podľa § 554 a prevzatie a vrátenie veci odovzdanej z cudziny na žiadosť slovenských orgánov, ak vec nie je možné alebo vhodné zaslať poštou, ako aj prevoz veci územím Slovenskej republiky na žiadosť cudzích orgánov.

§ 490
Cestovné doklady

Osoby, ktoré sa podľa ustanovení tejto časti odovzdávajú cudzím orgánom alebo ktoré sa od cudzích orgánov preberajú, nepotrebujú na prekročenie štátnych hraníc cestovný doklad ani povolenie na vstup  alebo vízum.

§ 491
Spôsob rozhodovania súdu

	Ak v konaní podľa tejto časti rozhoduje súd, rozhoduje sa uznesením, ak nie je v tejto časti uvedené inak. 

§ 492
Náklady

	(1) Náklady, ktorí vznikli slovenskému orgánu pri vybavení žiadosti cudzieho štátu podľa tejto časti,  znáša štát a uhradí orgán, ktorému vznikli.
	(2) Ak medzinárodná zmluva umožňuje úhradu nákladov uvedených v odseku 1 alebo ich časti od dožadujúceho štátu, ako aj v prípade absencie medzinárodnej zmluvy, predloží orgán, ktorému náklady vznikli, ministerstvu spravodlivosti vyčíslenie týchto nákladov, ich odôvodnenie  a údaje o bankovom spojení za účelom uplatnenia ich úhrady od dožadujúceho štátu.
	(3) Náklady, ktoré vznikli cudziemu orgánu v súvislosti so žiadosťou slovenského orgánu a ktorých úhradu si dožiadaný štát uplatnil v súlade s medzinárodnou zmluvou alebo z dôvodu absencie medzinárodnej zmluvy, znáša štát a uhradí ten slovenský orgán, pre ktorý bol úkon v cudzine vykonaný. Náklady, ktoré vznikli cudziemu orgánu pri prevoze osoby alebo veci územím jeho štátu z iného štátu na územie Slovenskej republiky v súvislosti so žiadosťou slovenského orgánu a ktorých úhradu tento orgán žiada, uhradí Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky.

DRUHÁ HLAVA

Extradícia

Prvý oddiel

Vyžiadanie z cudziny

§ 493 

(1)  Vyžiadať obvineného z cudziny môže ministerstvo spravodlivosti na žiadosť súdu, ktorý vydal zatýkací rozkaz podľa § 494.
(2) Ministerstvo spravodlivosti môže od vyžiadania upustiť, ak vydanie z cudziny nie je možné očakávať. O tejto skutočnosti informuje súd, ktorý vydal zatýkací rozkaz podľa       § 494.

§ 494

(1) Ak sa obvinený zdržiava v cudzine a ak je potrebné ho vyžiadať, vydá proti nemu predseda senátu príslušného súdu zatýkací rozkaz (ďalej len „medzinárodný zatýkací rozkaz“). V prípravnom konaní vydá sudca pre prípravné konanie medzinárodný zatýkací rozkaz na návrh prokurátora. 
 	(2) Súd vydá medzinárodný zatýkací rozkaz najmä, ak
a) nemožno zabezpečiť prítomnosť obvineného na úkonoch trestného konania iným spôsobom, alebo
b) odsúdený sa zdržiava v cudzine a výkon nariadeného trestu odňatia slobody nenastúpil napriek tomu, že mu riadne bola  doručená výzva na nástup tohto trestu alebo ak sa pobytom v cudzine  vyhýba výkonu právoplatne uloženého trestu odňatia slobody alebo jeho zvyšku.
(3) Medzinárodný zatýkací rozkaz na účely vyžiadania obvineného z cudziny na trestné stíhanie musí obsahovať:
a) meno a priezvisko obvineného, dátum a miesto jeho narodenia, štátne občianstvo,  adresu trvalého pobytu v Slovenskej republike a ďalšie dostupné údaje uľahčujúce jeho identifikáciu, vrátane jeho popisu a fotografie, alebo zistenie miesta jeho pobytu v cudzine,
b) zákonné pomenovanie trestného činu s uvedením príslušných zákonných ustanovení a opísanie skutkového deja s presným  vyznačením času, miesta a spôsobu spáchania.
c) doslovné znenie zákonných ustanovení, podľa ktorých sa trestný  čin posudzuje, s uvedením zákonnej sadzby, ktorá je naň v zákone stanovená, spolu s ustanovením o premlčaní, a
 (4) Medzinárodný zatýkací rozkaz na účely vyžiadania odsúdeného z cudziny na výkon trestu odňatia slobody musí okrem údajov uvedených v odseku 3 písm. a) až c) obsahovať
a)	údaj, ktorým súdom a na aký trest bol odsúdený, a 
b) údaje o spôsobe zabezpečenia práv obhajoby obvineného v konaní, ak bol rozsudok  vydaný v konaní proti ušlému alebo v neprítomnosti, a znenie ustanovenia § 500.
K medzinárodnému zatýkaciemu rozkazu sa pripojí originál alebo odpis rozsudku s doložkou o právoplatnosti.
(5) Ak od spáchania trestného činu alebo právoplatného odsúdenia uplynula do vydania medzinárodného zatýkacieho rozkazu doba viac ako tri roky uvedú sa v zatýkacom rozkaze alebo v jeho samostatnej prílohe úkony smerujúce k trestnému stíhaniu osoby alebo výkonu právoplatne uloženého trestu. 
(6) Medzinárodný zatýkací rozkaz musí byť potvrdený podpisom sudcu, ktorý ich vydal, a odtlačkom okrúhlej pečiatky súdu.  Ak sa vo vzťahu k dožiadanému štátu vyžaduje preklad medzinárodného zatýkacieho rozkazu do cudzieho jazyka, pripojí súd k nemu preklad vyhotovený úradným tlmočníkom. To isté sa vzťahuje aj na preklad rozsudku, ak ide o vyžiadanie na výkon trestu. 
(7) Ak v prípade vydania osoby bude potrebné vykonať jej prevoz na územie Slovenskej republiky cez územie ďalšieho štátu alebo štátov, predloží súd doklady ministerstvu spravodlivosti v potrebnom počte vyhotovení s prekladmi do požadovaných cudzích jazykov.

§ 495

(1)	Medzinárodný zatýkací rozkaz stráca platnosť:
a/ odovzdaním vyžiadanej osoby súdu podľa § 498 ods. 1,
b/ odvolaním; súd, ktorý medzinárodný zatýkací rozkaz vydal, ho odvolá, keď  zanikli dôvody, pre ktoré bol vydaný, alebo ak následne zistí, že takéto dôvody neexistovali,
c/ vydaním nového medzinárodného zatýkacieho rozkazu v tej istej trestnej veci. 
 (2)  Po podaní obžaloby v trestnej veci, v ktorej bol vydaný medzinárodný zatýkací rozkaz v prípravnom konaní,  vydá súd, ktorému napadla obžaloba nový medzinárodný zatýkací rozkaz, ak naďalej trvajú dôvody pre jeho vydanie. Inak zatýkací rozkaz vydaný v prípravnom konaní odvolá. Rovnako sa postupuje v prípade, ak počas trestného konania dôjde k zmene vecnej alebo miestnej príslušnosti súdu. 
(3) Odvolanie zatýkacieho rozkazu nevylučuje vydanie nového zatýkacieho rozkazu v tej istej trestnej veci.
(4) Súd o odvolaní alebo o vydaní nového zatýkacieho rozkazu ihneď informuje ministerstvo spravodlivosti.

§ 496

(1) Súd medzinárodný zatýkací rozkaz nevydá, ak
a) sa predpokladá uloženie iného trestu než nepodmienečného trestu odňatia slobody alebo nepodmienečného trestu odňatia slobody kratšieho ako štyri mesiace,
b) trest odňatia slobody, ktorý má byť vykonaný, alebo jeho zvyšok je kratší ako štyri mesiace,
c) vydaním by Slovenskej republike boli spôsobené náklady alebo  dôsledky neprimerané verejnému záujmu na trestnom stíhaní alebo výkone trestu odňatia slobody osoby, o ktorej vydanie ide,
d) by vyžiadaním z cudziny bola osobe, o vydanie ktorej ide, spôsobená ujma neprimeraná významu trestného konania alebo následkom trestného činu, najmä s ohľadom na jej vek, sociálne postavenie alebo rodinné pomery.
	(2) Ak niektorá zo skutočností uvedených v odseku 1 nastane po vydaní medzinárodného zatýkacieho rozkazu, môže ho súd odvolať.

§ 497

 (1) Ak vec neznesie odklad, môže ministerstvo spravodlivosti  alebo súd príslušný na vydanie medzinárodného zatýkacieho rozkazu požiadať cudzie orgány o predbežnú väzbu obvineného. V prípravnom konaní tak súd urobí na návrh prokurátora. Žiadosť musí obsahovať údaje uvedené v § 494 ods. 3 písm. a) a b), ako aj vyhlásenie, že proti obvinenému bol alebo bude vydaný medzinárodný zatýkací rozkaz a bude následne žiadané o jeho vydanie.
(2) Súd o podaní žiadosti informuje obratom ministerstvo spravodlivosti a urýchlene mu predloží medzinárodný zatýkací rozkaz vypracovaný podľa  § 494.

§ 498

 (1) Útvar Policajného zboru prevzatú osobu bez odkladu odovzdá súdu, ktorého sudca vydal medzinárodný zatýkací rozkaz. Ak je osoba vydávaná na základe medzinárodných zatýkacích rozkazov viacerých súdov, odovzdá sa osoba súdu podľa pokynu ministerstva spravodlivosti. Ak výkon trestu, na vykonanie ktorého bola osoba z cudziny vydaná, bol už nariadený, odovzdá sa osoba príslušnému ústavu na výkon trestu odňatia slobody.
 (2) Ak nejde o vydanie na výkon trestu, sudca je povinný obvineného do 48 hodín a pri obzvlášť závažných trestných činoch do 72 hodín od odovzdania vypočuť a rozhodnúť o väzbe.
(3) Doba strávená prevozom do Slovenskej republiky sa nezapočítava do dĺžky lehôt podľa § 73. Rozhoduje o tom súd a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie. 
(4) Doba uvedená v odseku 3 sa však započíta do dĺžky výkonu trestu vykonávaného v Slovenskej republike. 

§ 499

(1)	Ak  dožiadaný štát vydal osobu s  výhradou, musí byť výhrade vyhovené.
(2) Ak dožiadaný štát vydá osobu na trestné stíhanie do SR len s podmienkou, že slovenské orgány umožnia, aby táto osoba vykonala prípadný trest uložený pred slovenským súdom na území dožiadaného štátu, ministerstvo spravodlivosti nemôže v takom prípade odmietnuť udeliť súhlas s odovzdaním podľa § 527 ods. 1. Ustanovenie § 527 ods. 2 sa nepoužije.
(3) Ak bola osoba vyžiadaná alebo vydaná na výkon trestu odňatia slobody len pre niektorý z trestných činov, za ktoré jej bol skôr uložený úhrnný alebo súhrnný trest, určí súd na verejnom zasadnutí primeraný trest za trestné činy, na ktoré sa vydanie vzťahuje.
(4) Ak dožiadaný štát vydá na výkon trestu odňatia slobody osobu,  ktorej bol trest uložený právoplatným rozsudkom, s výhradou voči konaniu, ktoré vydaniu rozsudku predchádzalo, súd na verejnom zasadnutí vydanú osobu vypočuje a
a/ ak vydaná osoba proti výkonu uloženého trestu nenamieta, súd rozhodne, že sa rozsudok vykoná, alebo
b/ ak vydaná osoba s výkonom nesúhlasí, súd v potrebnom rozsahu zruší rozsudok a súčasne rozhodne o väzbe. Ak treba doplniť skutkové zistenia, môže vec vrátiť prokurátorovi na došetrenie, v ostatných prípadoch pokračuje súd po právoplatnosti rozhodnutia v konaní na podklade pôvodnej obžaloby. 
 	(5) Na konanie podľa odseku 4 je príslušný súd, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.
(6) Proti rozhodnutiu podľa odseku 4 písm. b/  je prípustná sťažnosť, ktorá má, ak nejde o rozhodnutie o väzbe, odkladný účinok.

Zásada špeciality
§ 500

(1) Proti vydanej osobe nebude vedené trestné stíhanie pre iné trestné činy spáchané pred jej vydaním než pre tie, pre ktoré bola vydaná. 
(2)	Odsek 1 sa nepoužije, ak
a) vydaná osoba po svojom prepustení z väzby alebo výkonu trestu odňatia  slobody sa zdržiava na území Slovenskej republiky viac ako 15 dní napriek tomu, že ho mohla opustiť,
b) vydaná osoba opustí územie Slovenskej republiky a dobrovoľne sa vráti späť  alebo je na územie Slovenskej republiky dopravená z tretieho  štátu zákonným spôsobom,
c) dožiadaný štát sa vzdá uplatnenia zásady špeciality alebo udelí  dodatočný súhlas na trestné stíhanie pre ďalšie trestné činy, alebo 
d) vydávaná osoba sa v konaní o jej vydanie výslovne vzdá uplatnenia zásady špeciality všeobecne alebo vo vzťahu ku konkrétnym trestným činom spáchaným pred jej vydaním.
(3) Odsek 1 nebráni slovenským orgánom robiť opatrenia, ktoré prerušujú plynutie premlčacej lehoty. 
(4) Ak sa vydaná osoba nevzdala uplatnenia zásady špeciality podľa odseku 2 písm. d/  a ak to pripúšťa medzinárodná zmluva, súd, ktorý vydal medzinárodný zatýkací rozkaz, takúto osobu za prítomnosti jej obhajcu vypočuje a poučí ju o možnosti vzdať sa uplatnenia zásady špeciality a o dôsledkoch takéhoto postupu. Ak sa vydaná osoba vzdá uplatnenia zásady špeciality,  súd s ňou spíše zápisnicu, v ktorej uvedie trestné činy, ktorých sa týka vzdanie sa uplatnenia tejto zásady.
 (5) Za dodatočný súhlas podľa odseku 2 písm. c/ sa považuje aj žiadosť vydávajúceho štátu o prevzatie trestného stíhania vydanej osoby pre trestné činy spáchané na jeho území pred jej vydaním. To isté platí aj ohľadne trestného oznámenia podaného dožiadaným štátom.
 (6) Na podanie žiadosti o dodatočný súhlas dožiadaného štátu s  trestným stíhaním pre iný trestný čin, než ktorý bol predmetom pôvodnej žiadosti o vydanie, sa použijú primerane ustanovenia § 493 a § 494.
(7) Odseky 1 až 4 a 6 sa použijú primerane aj na výkon trestu odňatia slobody, ktorý bol vydanej osobe uložený súdom Slovenskej republiky (ďalej len „slovenský súd“) pred jej vydaním a ktorý nebol predmetom pôvodnej žiadosti o vydanie.

§ 501

 (1) Ak dožiadaný štát po povolení vydania neodovzdá vydávanú osobu na územie Slovenskej republiky z dôvodu, že je trestne stíhaná orgánmi tohto štátu alebo má vykonať trest odňatia slobody uložený jeho orgánmi v súvislosti s iným trestným činom, než ktorý bol predmetom žiadosti o vydanie, súd, ktorého sudca vydal medzinárodný zatýkací rozkaz, môže požiadať ministerstvo spravodlivosti o zabezpečenie dočasného prevzatia vyžiadanej osoby na územie Slovenskej republiky na vykonanie úkonov nevyhnutných na ukončenie trestného stíhania. 
 (2) Súd v žiadosti, ktorú predloží ministerstvu spravodlivosti, uvedie, na aké úkony je prítomnosť vyžiadanej osoby potrebná. Súčasne označí deň alebo časové obdobie,  na ktoré je jej prítomnosť potrebné zabezpečiť. 
 (3) Na konanie o zabezpečení dočasného prevzatia vyžiadanej osoby sa primerane použijú ustanovenia § 553.

D r u h ý  o d d i e l

Vydanie do cudziny
§ 502

(1) Na prijatie žiadosti cudzích orgánov o vydanie osoby zo Slovenskej republiky do cudziny je príslušná generálna prokuratúra. Účinky doručenia má aj doručenie žiadosti ministerstvu spravodlivosti, ktoré je povinné žiadosť ihneď odstúpiť  generálnej prokuratúre.
	(2) Žiadosť cudzí orgán podá písomne a pripojí k nej
a) originál alebo osvedčenú kópiu odsudzujúceho rozsudku, zatýkacieho rozkazu alebo iného príkazu, ktorý má rovnaký účinok,
b) opis trestných činov, pre ktoré sa vydanie žiada, vrátane času a miesta ich spáchania a právnej kvalifikácie,
c) znenie použiteľných právnych predpisov dožadujúceho štátu.
(3) Ak k žiadosti neboli pripojené listiny a údaje uvedené v odseku 2 alebo ak informácie poskytnuté dožadujúcim štátom nie sú dostatočné, vyžiada si generálna prokuratúra doplňujúce informácie a môže určiť lehotu na ich predloženie. 

§ 503
Extradičné trestné činy

(1) Vydanie osoby do cudziny je prípustné, ak skutok, pre ktorý sa vydanie žiada, je podľa právneho poriadku Slovenskej  republiky trestným činom a horná hranica trestu odňatia slobody, ktorý sa môže uložiť pre tento trestný čin podľa právneho poriadku Slovenskej republiky, je najmenej jeden rok.
(2) Vydanie osoby do cudziny na výkon už uloženého trestu odňatia slobody pre trestný čin podľa odseku 1 je prípustné, ak uložený trest, ktorý má byť vykonaný, alebo jeho zvyšok, je najmenej štyri mesiace. Viaceré tresty alebo nevykonané zvyšky viacerých trestov sa spočítavajú.

§ 504
Doplnkové vydanie

 Ak cudzí orgán požiadal o vydanie osoby pre niekoľko trestných činov, z ktorých aspoň jeden spĺňa podmienky uvedené v § 502 ods. 2,  vydanie je prípustné aj na trestné stíhanie iných trestných činov alebo na vykonanie iných trestov, pre ktoré by inak z dôvodu výmery trestu alebo zvyšku trestu nebolo prípustné.

§ 505
Neprípustnosť vydania

  Vydanie osoby do cudziny je neprípustné, ak
a) ide o občana Slovenskej republiky, okrem prípadu, ak povinnosť vydať vlastného štátneho občana ustanovuje  zákon, medzinárodná zmluva alebo rozhodnutie medzinárodnej organizácie, ktorým je Slovenská republika viazaná,
b) ide o osobu, ktorá požiadala v Slovenskej republike o priznanie postavenia utečenca alebo jej takéto postavenie bolo priznané, v rozsahu ochrany poskytnutej takejto osobe osobitným predpisom  alebo medzinárodnou zmluvou,
c) trestné stíhanie alebo výkon trestu odňatia slobody sú podľa právneho poriadku  Slovenskej republiky  premlčané,
d) čin, pre ktorý sa vydanie žiada,  je trestným činom len podľa  právneho poriadku dožadujúceho štátu, nie však podľa právneho poriadku Slovenskej republiky,
e) trestný čin, pre ktorý sa vydanie žiada, má výlučne politický  alebo vojenský charakter,
f) trestný čin spočíva v porušení daňových, colných, devízových predpisov alebo v porušení iných finančných práv štátu (ďalej len „fiskálny trestný čin“),
g) trestný čin bol spáchaný na území Slovenskej republiky, okrem  prípadov, keď s ohľadom na osobitné okolnosti spáchania trestného činu treba dať prednosť vykonaniu trestného stíhania v dožadujúcom štáte, z dôvodov náležitého zistenia skutkového stavu, výmery trestu  alebo jeho výkonu,
h) osoba bola pre trestný čin, pre ktorý sa vydanie žiada, už právoplatne odsúdená alebo oslobodená slovenským súdom, 
i) za trestný čin, pre ktorý sa vydanie žiada, je možné  uložiť v dožadujúcom štáte trest smrti, okrem prípadov, ak  sa dožadujúci štát zaručí, že trest smrti nebude uložený,
j) dožadujúci štát žiada o vydanie na vykonanie trestu smrti, alebo
k) vyžiadaná osoba nebola za trestný čin podľa právneho poriadku Slovenskej  republiky v čase jeho spáchania trestne zodpovedná alebo sú iné dôvody vylučujúce jej trestnú  zodpovednosť.

§ 506
Predbežné vyšetrovanie

(1) Prokurátor, ktorému generálna prokuratúra predložila žiadosť cudzieho orgánu o vydanie osoby do cudziny alebo ktorý sa dozvedel o trestnom čine, pre ktorý by iný štát mohol žiadať o vydanie, vykoná predbežné vyšetrovanie. Účelom predbežného vyšetrovania je zistiť, či sú dané podmienky pre vyslovenie prípustnosti vydania do cudziny.
(2) V konaní o vydanie do cudziny musí mať vyžiadaná osoba obhajcu.
(3) Prokurátor vyžiadanú osobu vypočuje a oboznámi ju s obsahom žiadosti o jej vydanie. Doručí jej kópiu žiadosti a odsudzujúceho  rozsudku, zatýkacieho rozkazu  alebo iného príkazu, ktorý je podkladom žiadosti. 
(4) Ak bola vyžiadaná osoba vzatá do predbežnej väzby alebo do vydávacej väzby, na styk s obhajcom a advokátom a na korešpondenciu vo väzbe sa primerane použijú predpisy o výkone väzby.

§ 507
Zjednodušené vydávacie konanie

(1) O možnosti vykonania zjednodušeného vydávacieho konania za predpokladu súhlasu vyžiadanej osoby s jej vydaním do cudziny, o dôsledkoch takéhoto jej súhlasu a o možnosti súhlas odvolať až do rozhodnutia o povolení vydania do cudziny ministrom spravodlivosti poučí prokurátor vyžiadanú osobu počas výsluchu v rámci predbežného vyšetrovania.
(2) Ak vyžiadaná osoba súhlasí s vydaním do cudziny  a ak to umožňuje medzinárodná zmluva,  poučí ju prokurátor tiež o možnosti vzdať sa uplatnenia zásady špeciality a o dôsledkoch takéhoto postupu.
(3) Ak vyžiadaná osoba súhlasí s vydaním do cudziny, spíše s ňou prokurátor v prítomnosti jej obhajcu zápisnicu, v ktorej sa zaznamená jej súhlas s vydaním, ako aj jej vyjadrenie o tom, či sa vzdáva alebo nevzdáva uplatnenia zásady špeciality a v akom rozsahu.
(4) Ak vyžiadaná osoba súhlasí s vydaním do cudziny, prokurátor po skončení predbežného vyšetrovania podá návrh súdu na vzatie osoby do vydávacej väzby (§ 510 ods. 2) a po rozhodnutí súdu vec predloží ministerstvu spravodlivosti s návrhom na rozhodnutie. Ustanovenie § 513 sa nepoužije.
(5) Ak vyžiadaná osoba odvolá svoj súhlas s vydaním kedykoľvek do rozhodnutia ministra spravodlivosti, vec sa po skončení predbežného vyšetrovania predloží súdu  na rozhodnutie podľa § 513. 
(6) Aj v prípade, že vyžiadaná osoba vyjadrila súhlas s vydaním, môže minister spravodlivosti, skôr než rozhodne o povolení vydania, predložiť vec na rozhodnutie súdu podľa § 513.

§ 508
Zadržanie

 Na žiadosť cudzích orgánov môže prokurátor vykonávajúci predbežné vyšetrovanie dať príkaz útvaru Policajného zboru na zadržanie osoby, o ktorej vydanie budú cudzie orgány žiadať. Dôvodmi väzby podľa § 69 nie je pritom viazaný. Ak prokurátor do 48 hodín od zadržania neprepustí zadržanú osobu, podá v tejto lehote súdu návrh na jej vzatie do predbežnej alebo vydávacej väzby.

§ 509 
Predbežná väzba

 (1) Predseda senátu krajského súdu rozhodne do 48 hodín a pri obzvlášť závažných trestných činoch do 72 hodín od dodania zadržanej osoby o návrhu prokurátora na jej vzatie do predbežnej väzby. Dôvodmi väzby podľa § 69 nie je pritom viazaný. Ak predseda senátu v uvedenej lehote zadržanú osobu nevezme do predbežnej väzby, prepustí ju na slobodu.
 (2) Na konanie podľa odseku 1 je príslušný krajský súd, v ktorého obvode bola osoba zadržaná, alebo v ktorého obvode býva.
(3) Predbežná väzba nesmie trvať viac ako 40 dní odo dňa zadržania osoby. 
(4) Predseda senátu krajského súdu na návrh prokurátora vykonávajúceho predbežné vyšetrovanie môže rozhodnúť o prepustení osoby z predbežnej väzby, ak sa v priebehu predbežného vyšetrovania zistí niektorý z dôvodov neprípustnosti vydania podľa § 502.
 	(5) Ak počas trvania predbežnej väzby dôjde žiadosť cudzieho orgánu o vydanie, generálna prokuratúra o tom upovedomí prokurátora vykonávajúceho predbežné vyšetrovanie. Na jeho návrh môže predseda senátu túto osobu vziať do vydávacej väzby, ak sú splnené podmienky uvedené v § 510 ods. 1.
(6) Prepustenie osoby z predbežnej väzby nevylučuje opakované vzatie do predbežnej väzby alebo  jej vzatie do vydávacej väzby.

Vydávacia väzba
§ 510

 	(1) Ak je to potrebné na zamedzenie úteku vyžiadanej osoby, vezme ju predseda senátu krajského súdu do vydávacej väzby. Urobí tak na návrh prokurátora vykonávajúceho predbežné vyšetrovanie.
(2) Ak vyžiadaná osoba súhlasí s vydaním, alebo ak bolo rozhodnuté, že vydanie do cudziny je prípustné, vezme krajský súd túto osobu do vydávacej väzby, ak tak už neurobil predseda senátu podľa odseku 1.
(3) Predseda senátu krajského súdu nariadi príkazom prepustenie osoby z vydávacej väzby dňom, keď dôjde k vydaniu osoby cudzím orgánom, najneskôr však v šesťdesiaty deň po rozhodnutí ministra spravodlivosti o povolení vydania do cudziny; v prípade uvedenom v § 508 najneskôr v šesťdesiaty deň odo dňa nastúpenia výkonu vydávacej väzby, ak minister spravodlivosti o povolení vydania rozhodol pred týmto dňom. Okrem toho predseda senátu nariadi prepustenie z vydávacej väzby tiež, ak
a) štát, ktorý požiadal o vydanie, svoju žiadosť odvolal,
b) najvyšší súd rozhodol, že vydanie je neprípustné, alebo minister spravodlivosti vydanie  nepovolil, alebo
c) inak zanikli dôvody vydávacej väzby, vydania alebo jeho realizácie.

§ 511

(1) Ak sa vyžiadaná osoba nachádza vo väzbe v súvislosti s jej trestným stíhaním slovenskými orgánmi alebo sa nachádza vo výkone trestu odňatia slobody právoplatne uloženého slovenským súdom, vezme súd  vyžiadanú osobu do vydávacej väzby, avšak táto väzba sa nebude vykonávať.
(2) Ak pominú dôvody väzby alebo výkonu trestu uvedené v odseku 1, spočívanie vydávacej väzby zaniká a vyžiadaná osoba nastúpi výkon vydávacej väzby.
(3) Na konanie podľa odseku 1 je príslušný krajský súd, v ktorého obvode je vyžiadaná osoba vo väzbe alebo vo výkone trestu odňatia slobody.
(4) Predbežné vyšetrovanie podľa odseku 1  vykoná prokurátor príslušný podľa § 506 ods. 1.

§ 512

  Proti rozhodnutiu o väzbe  podľa § 509, § 510 odsek 1 a § 511 je prípustná sťažnosť, ktorá nemá odkladný účinok.

§  513
Rozhodnutie súdu

 (1) Po skončení predbežného vyšetrovania rozhodne súd na návrh prokurátora o prípustnosti vydania vyžiadanej osoby do cudziny a po právoplatnosti svojho rozhodnutia predloží vec ministerstvu spravodlivosti.
 (2) Na konanie podľa odseku 1 je príslušný krajský súd, ktorý rozhodoval o predbežnej alebo vydávacej väzbe; ak sa o predbežnej alebo vydávacej väzbe nekonalo,  krajský súd, v ktorého obvode vyžiadaná osoba býva.
(3) O prípustnosti vydania rozhoduje súd na neverejnom zasadnutí. Pred rozhodnutím umožní vyžiadanej osobe  a jej obhajcovi vyjadriť sa písomne k žiadosti o vydanie. Ak v tomto vyjadrení vyžiadaná osoba alebo jej obhajca o to požiada, alebo ak to považuje súd za potrebné, o prípustnosti vydania rozhodne súd na verejnom zasadnutí.
(4) Proti rozhodnutiu krajského súdu, ktorým bola vyslovená prípustnosť vydania, je prípustná sťažnosť prokurátora a vyžiadanej osoby len pre niektorý z dôvodov neprípustnosti vydania podľa § 505; sťažnosť má odkladný účinok. Proti rozhodnutiu, ktorým bola vyslovená neprípustnosť vydania, má právo podať sťažnosť len prokurátor; sťažnosť má odkladný účinok. 
	(5) O sťažnosti rozhoduje na neverejnom zasadnutí najvyšší súd, ktorý  rozhodne, či vydanie je prípustné alebo neprípustné. Ustanovenie § 510 ods. 2 sa použije primerane.

§ 514
Povolenie vydania

 (1) Vydanie osoby do cudziny povoľuje minister spravodlivosti; vydanie nepovolí, ak krajský súd alebo najvyšší súd podľa § 513 rozhodol, že vydanie nie je prípustné.
	(2) Ak súd vyslovil, že vydanie osoby do cudziny je prípustné, môže minister spravodlivosti rozhodnúť, že vydanie vyžiadanej osoby nepovolí, ak:
a) je dôvodná obava, že trestné konanie v dožadujúcom štáte  nezodpovedalo alebo by nezodpovedalo zásadám článkov 3 a 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd alebo trest odňatia slobody uložený alebo predpokladaný  v dožadujúcom štáte by nebol vykonaný v súlade s požiadavkami  článku 3 tohto dohovoru,
b) je dôvodná obava, že vyžiadaná osoba by  v dožadujúcom štáte bola vystavená prenasledovaniu z dôvodu  jej pôvodu, rasy, náboženstva, príslušnosti k určitej  národnostnej alebo inej skupine, jej štátneho  občianstva alebo pre jej politické názory alebo že by sa z týchto  dôvodov zhoršilo jej postavenie v trestnom konaní alebo pri  výkone trestu odňatia slobody, alebo
c) vyžiadaná osoba by vzhľadom na jej vek a osobné pomery pri zohľadnení závažnosti trestného činu,  z ktorého je obvinená, bola vydaním do cudziny zrejme neprimerane tvrdo  postihnutá.

§ 515
Odklad vydania a dočasné odovzdanie

 (1) Ak prítomnosť vyžiadanej osoby je potrebná v Slovenskej republike pre účely ukončenia trestného stíhania alebo výkonu trestu odňatia slobody v súvislosti s iným trestným činom, než ktorý je predmetom žiadosti o jej vydanie do cudziny, minister spravodlivosti po rozhodnutí o povolení vydania môže odložiť vydanie tejto osoby dožadujúcemu štátu.
 (2) Minister spravodlivosti môže rozhodnúť, že povolí dočasné odovzdanie vyžiadanej osoby do dožadujúceho štátu na vykonanie nevyhnutných procesných úkonov. Dočasné odovzdanie sa môže vykonať aj opakovane.
 (3) Na dočasné odovzdanie sa primerane použijú ustanovenia § 549 ods. 2 písm. b/ až d/ , § 550 ods. 2 a § 551.
(4) Ak bola počas dočasného odovzdania vyžiadaná osoba na území dožadujúceho štátu právoplatne odsúdená pre trestný čin, pre ktorý bolo vydanie povolené, môže minister spravodlivosti na návrh dožadujúceho štátu rozhodnúť o odklade jej návratu na územie Slovenskej republiky do doby, kým sa neukončí výkon trestu odňatia slobody na území dožadujúceho štátu. Takto rozhodnúť nemôže, ak trestné stíhanie vyžiadanej osoby v Slovenskej republike nebolo právoplatne skončené.
 (5) Doba, po ktorú bola osoba počas dočasného odovzdania vo väzbe v cudzine, sa započíta do doby výkonu trestu vykonávaného v Slovenskej republike len v rozsahu, v ktorom nebola započítaná do výkonu trestu uloženého na území dožadujúceho štátu. Doba strávená vo výkone trestu uloženého na území dožadujúceho štátu sa do doby výkonu trestu vykonávaného v Slovenskej republike nezapočíta.

§ 516
Stret žiadostí o vydanie do cudziny

	(1) Ak boli slovenským orgánom doručené žiadosti viacerých štátov o vydanie tej istej osoby, podmienky prípustnosti vydania sa posúdia vo vzťahu ku každému z týchto štátov samostatne.
	(2) Ak súd rozhodol, že vydanie je prípustné do viacerých štátov alebo ak vyžiadaná osoba vyjadrí súhlas s  vydaním do viacerých štátov, súčasne s povolením vydania rozhodne minister spravodlivosti aj o tom, ktorému štátu bude vyžiadaná osoba vydaná ako prvému. 

§ 517
Upustenie od výkonu zvyšku trestu odňatia slobody

 (1) Minister spravodlivosti môže upustiť od výkonu trestu odňatia slobody alebo jeho zvyšku, ak povolil vydanie odsúdeného do cudziny. Ak následne nedôjde k vydaniu do cudziny, rozhodne súd, že sa trest alebo jeho zvyšok vykoná.
(3)	Proti rozhodnutiu súdu podľa odseku 1 je prípustná sťažnosť.

§ 518
Dodatočný súhlas a súhlas s ďalším vydaním

(1) Ustanovenia tohto oddielu sa použijú primerane aj na konanie o žiadosti štátu, ktorému bola osoba vydaná, o súhlas, aby mohol vydanú osobu 
a/ stíhať pre iný trestný čin, než pre ktorý bolo vydanie povolené, alebo aby mohol byť vykonaný aj iný trest odňatia slobody, než pre ktorý bolo vydanie povolené, alebo
b/ vydať ďalej tretiemu štátu  na trestné stíhanie alebo výkon trestu odňatia slobody. 
(2) Príslušnými na konanie sú orgány, ktoré konali vo veci pôvodnej žiadosti o vydanie tejto osoby do cudziny.
 (3) Zjednodušené vydávacie konanie podľa § 507 nie je možné .
 (4) Súd rozhoduje o prípustnosti vydania vždy na neverejnom zasadnutí. Súd koná vo veci s obhajcom vyžiadanej osoby a jemu doručuje aj všetky písomnosti. Sťažnosť proti rozhodnutiu o prípustnosti vydania môže podať obhajca.

TRETIA HLAVA

Výkon rozhodnutí vo vzťahu k cudzine

P r v ý   o d d i e l

Uznanie  a výkon cudzieho rozhodnutia

§ 519
Cudzie rozhodnutie

Cudzím rozhodnutím pre účely tejto časti sa rozumie rozhodnutie vydané súdom iného štátu pre čin, ktorý je trestným činom podľa právneho poriadku Slovenskej republiky alebo ktorý by bol trestným činom, ak by bol spáchaný na území Slovenskej republiky a ktorým
a)	bola vyslovená vina, ale uloženie trestu bolo podmienečne odložené,
b)	bol uložený trest  odňatia slobody alebo podmienečný trest odňatia slobody,
c)   bol uložený peňažný trest alebo zákaz činnosti,
d) bol premenený podmienečný trest alebo peňažný trest na trest  odňatia slobody, alebo
e)  bolo vyslovené prepadnutie majetku alebo jeho časti alebo bolo vyslovené prepadnutie veci alebo zhabanie veci (ďalej len „cudzie majetkové rozhodnutie“).

§ 520
Podmienky uznania

 Cudzie rozhodnutie možno uznať na území Slovenskej republiky, ak 
a) medzinárodná zmluva obsahuje možnosť alebo povinnosť uznávania alebo výkonu cudzích rozhodnutí, 
b) čin, pre ktorý bol trest uložený,  je trestným činom podľa  právneho poriadku odsudzujúceho štátu aj podľa právneho poriadku Slovenskej republiky,
c) rozhodnutie bolo vydané v konaní, ktoré zodpovedá zásadám  obsiahnutým v článku 6 Dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd,
d) osoba nebola odsúdená pre trestný čin, ktorý má výlučne  politický alebo vojenský charakter,
e) výkon trestu nie je podľa právneho poriadku Slovenskej republiky premlčaný,
f) osoba nebola pre tento skutok už odsúdená slovenským súdom, 
g) nebolo na území Slovenskej republiky uznané cudzie rozhodnutie iného štátu voči tej istej osobe pre ten istý skutok, a
h) uznanie neodporuje záujmom chráneným ustanovením § 485.

§ 521
Premena sankcie

(1) Cudzie rozhodnutie sa uzná tak, že trest v ňom uložený slovenský súd premení na trest, ktorý by mohol uložiť, ak by v konaní o spáchanom trestnom čine rozhodoval.  Slovenský súd nesmie pritom uložiť trest prísnejší, ako bol trest uložený v cudzom rozhodnutí, ani ho premeniť na iný druh trestu.
(2) Ak dĺžka trvania a druh trestu odňatia slobody uloženého uznávaným cudzím rozhodnutím sú zlučiteľné s právnym poriadkom Slovenskej republiky, súd v rozhodnutí o uznaní súčasne rozhodne, že sa bude vo výkone trestu uloženého cudzím rozhodnutím pokračovať bez jeho premeny podľa odseku 1. Tento postup je vylúčený, ak súd uzná cudzie rozhodnutie len pre niektorý z viacerých trestných činov, ktorých sa cudzie rozhodnutie týka. 
 (3) V rozhodnutí o uznaní cudzieho majetkového rozhodnutia slovenský súd  tiež vysloví, komu prepadnutý majetok, jeho časť alebo vec pripadne. Ak nevysloví inak, právoplatnosťou rozhodnutia o uznaní sa vlastníkom majetku, jeho časti  alebo veci stáva Slovenská republika.

§ 522
Uznávacie konanie

(1) Návrh na uznanie cudzieho rozhodnutia predkladá ministerstvo spravodlivosti súdu, ktorý rozhoduje po písomnom vyjadrení prokurátora na neverejnom zasadnutí.
(2) Na konanie podľa odseku 1 je príslušný krajský súd, v ktorého obvode odsúdený býva. Ak odsúdený nemá na území Slovenskej republiky bydlisko, je na konanie príslušný Krajský súd v Bratislave. Ak ide o cudzie majetkové rozhodnutie, je na konanie príslušný krajský súd, v obvode ktorého sa nachádza majetok alebo vec, ktorých sa cudzie rozhodnutie týka. 
(3) Krajský súd rozhoduje rozsudkom, ktorý sa doručuje odsúdenému, prokurátorovi a ministerstvu spravodlivosti. 
(4) Proti rozsudku o uznaní cudzieho rozhodnutia je prípustné odvolanie, ktoré môže podať odsúdený, prokurátor alebo minister spravodlivosti. Odvolací súd na neverejnom zasadnutí rozhodne rozsudkom, či sa cudzie rozhodnutie uznáva alebo neuznáva. 
(5) Po právoplatnosti rozsudku o uznaní cudzieho rozhodnutia krajský súd bezodkladne spolu s rozsudkom vráti ministerstvu spravodlivosti prílohy jeho návrhu žiadosť cudzieho orgánu a jej prílohy  a zašle generálnej prokuratúre všetky informácie o odsúdenom potrebné pre zápis v registri trestov.

§ 523
Účinky uznaného cudzieho rozhodnutia

	(1) Uznané cudzie rozhodnutie má rovnaké právne účinky ako rozsudok slovenského súdu.
	(2) Ak sa cudzie rozhodnutie týka viacerých odsúdených, má uznanie účinky len vo vzťahu k odsúdenému, ktorého sa týkal návrh na uznanie. 
(3) Ak sa uznané cudzie rozhodnutie vzťahuje iba na čiastkové konanie pokračovacieho trestného činu spáchané na území iného štátu, nie je uznané cudzie rozhodnutie prekážkou trestného stíhania odsúdeného pre ostatné čiastkové konania pokračovacieho trestného činu spáchané na území Slovenskej republiky.

§ 524
Väzba

	(1) Ak je to potrebné na zabezpečenie výkonu cudzieho rozhodnutia, môže súd príslušný podľa § 519 ods. 2 kedykoľvek po podaní návrhu na uznanie cudzieho rozhodnutia do nariadenia výkonu uznaného cudzieho rozhodnutia rozhodnúť o vzatí do väzby osoby, ktorej bol cudzím rozhodnutím uložený trest odňatia slobody a ktorá sa nachádza na území Slovenskej republiky; dôvodmi väzby podľa § 69 nie je súd viazaný.
(2) Proti rozhodnutiu o vzatí do väzby je prípustná sťažnosť, ktorá nemá odkladný účinok.

§ 525
Vykonávacie konanie

(1) Vykonať cudzie rozhodnutie v Slovenskej republike možno, len ak bolo uznané. V prípadoch uvedených v § 523 a 528 až potom, čo ministerstvo spravodlivosti udelilo súhlas. 
(2) Výkon uznaného cudzieho rozhodnutia nariadi okresný súd, v ktorého obvode odsúdený býva. Ak odsúdený nemá bydlisko na území Slovenskej republiky, je na nariadenie výkonu príslušný Okresný súd Bratislava 1.
 (3) Výkon uznaného cudzieho majetkového rozhodnutia nariadi okresný súd, v ktorého obvode sa nachádza majetok alebo vec, ktorých sa rozhodnutie týka.
	(4) Súd príslušný podľa odseku 1 a 2 rozhoduje o všetkých ďalších otázkach vykonávacieho konania vrátane návrhu na zahladenie odsúdenia z uznaného cudzieho rozhodnutia.
(5) Ak sa odsúdený nachádza vo výkone trestu odňatia slobody v cudzine na základe cudzieho rozhodnutia, ktoré bolo uznané slovenským súdom, súd nariadi výkon uznaného cudzieho rozhodnutia pred termínom odovzdania odsúdeného na výkon trestu odňatia slobody na územie Slovenskej republiky. Ak k odovzdaniu odsúdeného na územie Slovenskej republiky nedošlo a odsúdený trest odňatia slobody v cudzine vykonal v plnom rozsahu alebo bol z jeho výkonu podmienečne prepustený, je výkon uznaného cudzieho rozhodnutia na území Slovenskej republiky neprípustný.
(6) Súčasne s nariadením výkonu trestu odňatia slobody, alebo v prípade uvedenom v odseku 4 po odovzdaní odsúdeného na územie Slovenskej republiky, súd rozhodne o započítaní väzby podľa § 524, ako aj väzby už započítanej a trestu odňatia slobody už vykonaného v cudzine a tiež doby prevozu odsúdeného do dĺžky trestu, ktorý má byť vykonaný.
(7) Súd ukončí výkon trestu z uznaného cudzieho rozhodnutia, akonáhle ho štát, o ktorého rozhodnutie ide, informoval o amnestii, milosti alebo inom rozhodnutí či opatrení, v ktorých dôsledku sa cudzie rozhodnutie stalo ďalej nevykonateľným. Ak amnestiou, milosťou alebo iným rozhodnutím alebo opatrením bol trest odpustený iba sčasti, súd rozhodne o tom, aký trest odsúdený ešte vykoná. Proti rozhodnutiu súdu je prípustná sťažnosť.
 (8) Inak sa na výkon uznaného cudzieho rozhodnutia použijú primerane ustanovenia tohto zákona týkajúce sa vykonávacieho konania.

D r u h ý   o d d i e l

 Prevzatie  a odovzdanie odsúdeného  na výkon  trestu odňatia slobody

§ 526
Prevzatie odsúdeného na výkon trestu odňatia slobody z cudziny

(1) O prevzatí osoby na výkon trestu odňatia slobody uloženého cudzím rozhodnutím na územie Slovenskej republiky na základe medzinárodnej zmluvy rozhoduje ministerstvo spravodlivosti na návrh odsudzujúceho štátu alebo odsúdeného.
(2) Ministerstvo spravodlivosti môže dať súhlas s prevzatím odsúdeného alebo požiadať odsudzujúci štát o jeho odovzdanie až po tom, čo bolo cudzie rozhodnutie uznané podľa prvého oddielu tejto hlavy.
 (3) Toto ustanovenie sa použije primerane aj na odovzdanie osoby na výkon trestu odňatia slobody uloženého cudzím orgánom, ak sa odsúdený nachádza na území Slovenskej republiky.

§ 527
Odovzdanie odsúdeného na výkon trestu odňatia slobody do cudziny

 (1) O odovzdaní osoby odsúdenej slovenským súdom na výkon trestu odňatia slobody na územie iného štátu na základe medzinárodnej zmluvy rozhoduje ministerstvo spravodlivosti .
 (2) Odovzdanie možno povoliť na návrh odsúdeného, štátu, do ktorého má byť odovzdaný, alebo  súdu, ktorý vydal odsudzujúci rozsudok v prvom stupni. Ak návrh nepodával príslušný súd,  je jeho súhlas s odovzdaním podmienkou povolenia. 
(3)   Po povolení odovzdania príkaz na odovzdanie odsúdeného cudzím orgánom príkaz na premiestnenie odsúdeného do cudziny vydá okresný súd, v obvode ktorého je osoba vo výkone trestu odňatia slobody.
(4) Odovzdaním odsúdeného na výkon trestu do iného štátu strácajú slovenské orgány možnosť pokračovať vo výkone trestu; to neplatí, ak sa odsúdený vráti na územie Slovenskej republiky bez toho, aby trest v štáte, do ktorého bol odovzdaný, vykonal v plnom rozsahu, alebo aby bol z jeho výkonu v tomto štáte podmienečne prepustený. Ak sa po návrate odsúdeného pokračuje vo výkone trestu na území Slovenskej republiky, vykonaný trest v cudzine sa mu započíta do výkonu trestu. 
(5) S výnimkou odseku 3  sa toto ustanovenie použije primerane aj na odovzdanie osoby na výkon trestu odňatia slobody, ktorý uložil slovenským súd, do iného štátu, ak sa odsúdený už nachádza na jeho území. 

T r e t í   o d d i e l

Prevzatie a odovzdanie  výkonu podmienečného trestu 

§ 528
Rozhodnutie o prevzatí výkonu podmienečného trestu z cudziny

	(1) Ak to umožňuje medzinárodná zmluva, môže na žiadosť cudzieho orgánu ministerstvo spravodlivosti rozhodnúť, že slovenské orgány:
a/ budú sledovať správanie odsúdeného v skúšobnej dobe uloženej cudzím rozhodnutím, alebo
b/ okrem sledovania správania  odsúdeného v skúšobnej dobe rozhodnú aj o tom, či sa odsúdený v skúšobnej dobe osvedčil  alebo či  sa podmienečne uložený alebo odložený trest odňatia slobody alebo jeho zvyšok vykoná.
	(2) Rozhodnutiu podľa odseku 1 musí predchádzať uznanie cudzieho rozhodnutia podľa prvého oddielu tejto hlavy.

§ 529
Postup slovenských orgánov

	(1)  Po rozhodnutí podľa § 528  sleduje správanie odsúdeného v skúšobnej lehote v súlade s uloženými podmienkami okresný súd, v obvode ktorého odsúdený býva.
(2) Súd informuje ministerstvo spravodlivosti o všetkých skutočnostiach, ktoré môžu mať vplyv  na posúdenie, či sa odsúdený v skúšobnej dobe osvedčil.
	(3) Ak bolo rozhodnuté podľa § 528 ods. 1 písm. a/ , súd po uplynutí skúšobnej doby podá ministerstvu spravodlivosti správu o správaní odsúdeného počas skúšobnej doby.  Súd nerozhoduje o tom, že sa odsúdený osvedčil alebo, že sa trest vykoná,  ani nenariadi výkon tohto trestu.
(4) Ak bolo rozhodnuté podľa § 528 ods. 1 písm. b/,  je súd podľa odseku 1 príslušný rozhodnúť o tom, či sa odsúdený osvedčil alebo či sa trest vykoná. Ak rozhodne, že trest sa vykoná, nariadi súd jeho výkon. Ustanovenie § 525 sa použije primerane.
	
§ 530
Žiadosť o odovzdanie výkonu podmienečného trestu do cudziny
	
Ak to umožňuje medzinárodná zmluva, môže súd, ktorý uložil podmienečný trest odňatia slobody osobe, ktorá má bydlisko v cudzine, alebo takúto osobu podmienečne prepustil z výkonu trestu odňatia slobody, predložiť ministerstvu spravodlivosti návrh, aby štát, v ktorom má odsúdený bydlisko, rozhodol, že jeho orgány budú
a/  sledovať správanie odsúdeného v skúšobnej dobe, alebo
b/ okrem sledovania správania odsúdeného aj rozhodnú o tom, či sa odsúdený osvedčil alebo nariadia  výkon trestu, ak sa odsúdený v skúšobnej dobe  neosvedčil.

§ 531
Dôsledky odovzdania výkonu podmienečného trestu 

	(1) Ak dožiadaný štát rozhodol podľa § 530 písmeno a/, je slovenský súd naďalej príslušný rozhodnúť o tom, či sa odsúdený v skúšobnej dobe osvedčil alebo či sa trest vykoná. Právoplatné rozhodnutie o tom, že sa trest vykoná, predloží v prípade potreby ministerstvu spravodlivosti za účelom podania žiadosti o výkon tohto rozhodnutia v dožiadanom štáte.
	(2) Ak dožiadaný štát rozhodol o prevzatí aj výkonu trestu pre prípad, že sa odsúdený v skúšobnej dobe neosvedčí (§ 530 písm. b/),  ďalší výkon trestu odňatia slobody na území Slovenskej republiky nie je možný,  ak
a) cudzí orgán rozhodol, že trest sa vykoná, a odsúdený ho vykonal v plnom rozsahu, alebo   
b) cudzí orgán rozhodol, že odsúdený sa v skúšobnej dobe osvedčil. 
	(3) Cudzie rozhodnutia podľa odseku 2 majú na území Slovenskej republiky rovnaké právne účinky, ako by ich vydal slovenský súd.

ŠTVRTÁ HLAVA

Prevzatie a odovzdanie trestnej veci

§ 532
Prevzatie trestnej veci

(1) O žiadosti cudzieho orgánu, aby trestné konanie, ktoré vedú tieto orgány,  prevzali slovenské orgány, rozhoduje generálna prokuratúra.
(2) V prípade kladného rozhodnutia o žiadosti podľa odseku 1 dá generálna prokuratúra bezodkladne podnet vecne a miestne príslušnej prokuratúre na postup podľa tohto zákona.
 (3) Procesný úkon urobený orgánmi dožadujúceho štátu v súlade s právnym poriadkom tohto štátu má rovnakú platnosť v Slovenskej republike, ako by ho urobili slovenské orgány, za podmienky, že jeho prijatie nedá tomuto úkonu väčšiu dôkaznú hodnotu, ako má v dožadujúcom štáte.
 (4) Ak dožadujúci štát odvolá svoju žiadosť o prevzatie trestnej veci, slovenské orgány strácajú právomoc pokračovať v trestnom konaní. 

§ 533

Odovzdanie trestnej veci

 (1) Ak obvinený, proti ktorému sa vedie v Slovenskej republike trestné konanie,  je štátnym občanom iného štátu alebo má bydlisko na jeho území, môžu slovenské orgány dať podnet, aby bolo trestné stíhanie odovzdané tomuto štátu.
(2) O podaní žiadosti o odovzdanie trestného konania do cudziny rozhoduje generálna prokuratúra a po podaní obžaloby ministerstvo spravodlivosti. 
(3) Podnet na odovzdanie trestného konania možno podať najmä, ak:
a) vydanie obvineného na trestné stíhanie z dožiadaného štátu nie je možné, bolo týmto štátom odmietnuté,  alebo ak sa od vyžiadania z cudziny upustilo z iných dôvodov,
b) trestné stíhanie v dožiadanom štáte sa javí hospodárnym a účelným, najmä v záujme  objektívneho zistenia skutkového stavu,  z dôvodu výmery  trestu alebo jeho výkonu,
c) obvinený bol alebo má byť vydaný do dožiadaného štátu alebo ak z iných dôvodov možno predpokladať, že trestné stíhanie v tomto štáte možno vykonať v jeho prítomnosti,
d) vydanie osoby, ktorá bola slovenským súdom právoplatne odsúdená na trest odňatia slobody,  nie je možné alebo bolo dožiadaným štátom odmietnuté, a uložený trest nie je v dožiadanom štáte možné vykonať. 
 (4) Ak dožiadaný štát rozhodol, že preberá trestné konanie, nemožno na území Slovenskej republiky pokračovať v trestnom stíhaní obvineného pre trestný čin, pre ktorý bolo trestné konanie odovzdané, alebo nariadiť výkon trestu uloženého pre trestný čin, pre ktorý bolo trestné konanie odovzdané (ods. 3 písm. d/). 
 (5) Slovenské orgány môžu v trestnom stíhaní pokračovať alebo nariadiť výkon trestu, ak dožiadaný štát
a)	oznámi, že vo veci nebude konať, 
b)	dodatočne odvolá svoje rozhodnutie o prevzatí trestného konania, alebo
c)	oznámi, že v konaní nebude pokračovať.
§ 534
Rozhodnutie o výkone subsidiárnej trestnej právomoci

	Na základe žiadosti cudzieho orgánu, ktorý koná alebo zamýšľa konať o trestnom čine spáchanom v cudzine, o vyjadrenie, či tento trestný čin budú stíhať aj slovenské orgány, rozhodne generálna prokuratúra, či trestné konanie pre tento trestný čin začne.

PIATA HLAVA 

Právna pomoc vo vzťahu k cudzine

P r v ý  o d d i e l

Predmet právnej pomoci

§ 535
Vymedzenie predmetu

Právnou pomocou sa rozumejú úkony po začatí trestného konania v Slovenskej republike vykonávané v cudzine na základe dožiadania slovenských orgánov alebo takéto úkony vykonávané na území Slovenskej republiky na základe dožiadania cudzích orgánov, najmä doručovanie písomností, výsluch osôb a vykonávanie ďalších dôkazov.

D r u h ý   o d d i e l

Dožiadania slovenských orgánov

§ 536
Spôsob zasielania dožiadania 

  (1) Dožiadania slovenských orgánov prípravného konania o právnu pomoc sa do cudziny zasielajú prostredníctvom generálnej prokuratúry.  Dožiadania slovenských súdov sa do cudziny zasielajú prostredníctvom ministerstva spravodlivosti. Diplomatická cesta tým nie je vylúčená.
 (2) Ak to umožňuje medzinárodná zmluva, môžu slovenské orgány zasielať svoje dožiadania do cudziny aj iným spôsobom, než uvedeným v odseku 1. Policajt môže dožiadanie zaslať do cudziny vždy len prostredníctvom prokurátora.

§ 537
Obsah a forma dožiadania

 (1) Dožiadanie musí okrem presného vymedzenia požadovaného úkonu právnej pomoci obsahovať popis skutkových okolností činu, ktorého sa dožiadanie týka, právnu kvalifikáciu s uvedeným doslovného znenia zákonných ustanovení, údaje o obvinenej osobe, prípadne poškodenom alebo svedkovi, ak sa žiada ich vypočutie a ďalšie údaje potrebné k riadnemu poskytnutiu požadovanej právnej pomoci.
 (2) Dožiadanie musí obsahovať presné označenie dožadujúceho orgánu, spisovú značku trestnej veci, dátum a musí byť potvrdené podpisom zodpovednej úradnej osoby a odtlačkom okrúhlej pečiatky tohto orgánu.
 (3) K dožiadaniu a priloženým písomnostiam sa pripojí preklad do cudzieho jazyka vyhotovený úradným tlmočníkom, ak sa vo vzťahu k dožiadanému štátu preklad vyžaduje.

§ 538 
Doručovanie v cudzine poštou

 Doručovanie písomnosti osobe v cudzine poštou je možné, iba ak to dovoľuje medzinárodná zmluva.

§ 539
Platnosť úkonov

 Doručenie vykonané na žiadosť slovenského orgánu cudzím orgánom, ako aj dôkazy pred ním vykonané sú účinné, ak boli vykonané v súlade s právnym poriadkom dožiadaného štátu alebo ak vyhovujú právnemu poriadku Slovenskej republiky.

§ 540
Predvolanie osôb z cudziny

 (1) Ak je na procesnom úkone potrebná prítomnosť osoby, ktorá sa zdržiava v cudzine, treba jej predvolanie doručiť formou dožiadania. Prítomnosť tejto osoby sa nesmie vynucovať použitím donucovacích opatrení.
 (2) Osoba, ktorá sa na územie Slovenskej republiky dostaví na základe predvolania, nesmie byť trestne stíhaná, odsúdená alebo jej osobná sloboda obmedzená pre trestný čin, ktorý spáchala pred vstupom na územie Slovenskej republiky.
 (3) Trestné stíhanie, odsúdenie alebo obmedzenie osobnej slobody predvolanej osoby je však prípustné
a) pre trestný čin, pre ktorý bola osoba predvolaná ako obvinená,
b) ak sa predvolaná osoba po vykonaní úkonu zdržiava na území  Slovenskej republiky po dobu dlhšiu ako 15 dní napriek tomu,  že ho mohla opustiť,
c) ak sa predvolaná osoba po opustení územia Slovenskej republiky dobrovoľne vráti späť alebo je na územie Slovenskej  republiky dopravená z cudziny zákonným spôsobom.

T r e t í  o d d i e l

Dožiadania cudzích orgánov

§ 541
Spôsob a forma vybavenia dožiadania

 (1) Slovenské orgány vykonávajú právnu pomoc požadovanú cudzími orgánmi spôsobom upraveným v tomto zákone alebo v medzinárodnej zmluve. Ak sa poskytuje právna pomoc podľa medzinárodnej zmluvy postupom, ktorý nie je upravený v tomto zákone, rozhodne príslušný prokurátor, akým spôsobom sa právna pomoc vykoná.
(2) Na žiadosť cudzieho orgánu možno požadovanú právnu pomoc vykonať podľa právneho predpisu dožadujúceho štátu, ak žiadaný postup  nie je v rozpore so záujmami chránenými ustanovením § 485. 
(3) Na vykonanie dožiadania podľa § 543 ods. 1 sa vyžaduje, aby čin, ktorého sa dožiadanie týka,   bol trestným činom nielen podľa právneho poriadku dožadujúceho štátu, ale aj  právneho poriadku Slovenskej republiky.

§ 542
Príslušnosť na vybavenie dožiadania

(1) Na zabezpečenie vybavenia dožiadania cudzieho orgánu o právnu pomoc je príslušná okresná prokuratúra, v ktorej obvode sa požadovaný úkon právnej pomoci má vykonať. Týmto nie je dotknuté oprávnenie generálnej prokuratúry podľa osobitného zákona poveriť zabezpečením vybavenia dožiadania inú prokuratúru. 
	(2) Ak cudzí orgán požiada o vykonanie výsluchu alebo iného úkonu právnej pomoci,  súdom z dôvodu použiteľnosti úkonu v trestnom konaní v dožadujúcom štáte, predloží prokurátor v tejto časti dožiadanie cudzieho orgánu na vybavenie okresnému súdu, v ktorého obvode sa úkon právnej pomoci má vykonať.
	(3) Okresný súd zabezpečí tiež doručenie písomnosti na žiadosť cudzieho súdu osobe, ktorá má bydlisko v jeho obvode.
	(4) Dožiadania podľa odseku 2 a 3 môže súdu na vybavenie zaslať priamo ministerstvo spravodlivosti. 

§ 543
Povolenie úkonu právnej pomoci súdom

(1) Ak sa podľa tohto zákona vyžaduje na vykonanie dôkazu požadovaného cudzím orgánom príkaz súdu, vydá príkaz súd na návrh prokurátora zabezpečujúceho vybavenie dožiadania. 
	(2) Ak sa úkon právnej pomoci má vykonať podľa cudzieho predpisu, rozhodne súd  na návrh prokurátora, či postup podľa cudzieho predpisu nie je v rozpore so záujmami chránenými ustanovením § 485. Ak takýto rozpor nezistí, úkon povolí a súčasne rozhodne, akým spôsobom sa vykoná. Proti rozhodnutiu súdu môže prokurátor podať sťažnosť, ktorá má odkladný účinok. Rozhodnutie súdu o rozpore postupu podľa cudzieho predpisu sa nevyžaduje, ak ide o doručenie písomnosti alebo poučenie osoby podľa cudzieho predpisu.
	(3) Na rozhodnutie podľa odseku 1 a 2 je príslušný okresný súd, v obvode ktorého sa  úkon právnej pomoci má vykonať.

§ 544
Úkony cudzích orgánov

 (1) Cudzie orgány nemôžu na území Slovenskej republiky samostatne vykonávať úkony právnej pomoci.
 (2) Cudzí konzulárny úrad s pôsobnosťou pre územie Slovenskej republiky môže vykonať z poverenia orgánov vysielajúceho štátu procesný úkon na účely trestného konania pre tieto orgány len na základe súhlasu generálneho prokurátora.  Na doručenie písomnosti občanovi vysielajúceho štátu alebo na výsluch osoby, ak sa osoba dostaví dobrovoľne, súhlas generálneho prokurátora netreba.
 (3) Prítomnosť zástupcov cudzích orgánov a iných osôb na úkone právnej pomoci vykonávanom slovenským orgánom je možná iba na základe súhlasu prokurátora. Súd udeľuje takýto súhlas  v prípade, ak bude úkon sám vykonávať.

§ 545
Doručovanie písomností

	(1) Ak je písomnosť určená na doručenie adresátovi v Slovenskej republike vyhotovená v slovenskom jazyku alebo v jazyku, o ktorom je predpoklad, že vzhľadom na všetky okolnosti prípadu je adresátovi zrozumiteľný, alebo je k nej pripojený preklad do tohto jazyka, a nežiada sa osobné doručenie, doručí sa adresátovi písomnosť podľa ustanovení tohto zákona pre doručovanie do vlastných rúk (§ 65). Doručiť zásielku uložením možno len pri opakovanom pokuse o doručenie.
	(2) Ak písomnosť nie je vyhotovená v jazyku podľa odseku 1 a nie je k nej pripojený ani preklad do tohto jazyka, pričom dožadujúci orgán  nebol povinný zabezpečiť podľa medzinárodnej zmluvy takýto preklad, vyhotovenie prekladu do slovenského jazyka zabezpečí orgán vykonávajúci právnu pomoc a následne písomnosť doručí podľa odseku 1. Inak bude písomnosť adresátovi doručená len, ak po poučení o možnosti odmietnuť jej prevzatie je adresát ochotný ju prevziať.
	(3) Ak dožadujúci orgán požiada o osobné doručenie písomností, doručia sa písomnosti adresátovi osobne. Doručovať podľa odseku 1v takom prípade nie je možné a ak sa ani pri opakovanom pokuse nepodarí písomnosti doručiť osobne, doručujúci orgán vráti dožiadanie nevybavené späť a v sprievodnom liste uvedie dôvody nevybavenia. Prevzatie písomnosti adresát potvrdí podpisom na doručnom liste dožadujúceho orgánu alebo do zápisnice doručujúceho orgánu. Ak adresát odmietne písomnosti prevziať z dôvodov uvedených v odseku 2, uvedie doručujúci orgán túto skutočnosť v doručnom liste dožiadaného orgánu alebo v sprievodnom liste, ktorým dožiadanie vráti dožadujúcemu orgánu. 

§ 546
Výsluch 

(1) Ak o to žiada cudzí orgán, možno svedkov, znalcov a účastníkov vypočuť pod prísahou.
(2) Prísaha pre svedkov a účastníkov znie tak, ako je to uvedené v § 256 ods. 3.
(3) Prísaha pre znalcov znie: „Prisahám na svoju česť a svedomie, že posudok podám pravdivo a podľa svojho najlepšieho vedomia a svedomia a nič vedome nezatajím.“.

Š t v r t ý  o d d i e l

Niektoré osobitné formy právnej pomoci

§ 547
Prevoz

 (1) O povolení prevozu osoby územím Slovenskej republiky na účely trestného stíhania alebo výkonu trestu odňatia slobody v cudzine na základe žiadosti cudzích orgánov rozhoduje minister spravodlivosti.
(2) Povolenie prevozu na účely, ktoré predpokladajú spätný prevoz cez územie Slovenskej republiky po vykonaní úkonu v cudzine, je súčasne aj povolením pre tento spätný prevoz. 
§ 548
Cezhraničné sledovanie a prenasledovanie

	(1) V súlade s podmienkami medzinárodnej zmluvy môže útvar Policajného zboru pri sledovaní alebo prenasledovaní osoby vstúpiť na územie iného štátu a pokračovať v sledovaní osoby alebo prenasledovaní osoby aj na území toho štátu.
	(2) Príkaz na postup podľa odseku 1 vydáva predseda senátu a v prípravnom konaní prokurátor.
	(3) Ak ide o vec, ktorá nestrpí odklad, je postup podľa odseku 1 možný aj bez príkazu na základe súhlasu prezidenta Policajného zboru. O tejto skutočnosti musí byť ihneď informovaný orgán, ktorý by bol inak oprávnený vydať príkaz podľa odseku 2.
	(4) Cudzie orgány môžu cezhraničné sledovanie alebo prenasledovanie na území Slovenskej republiky vykonať v súlade s podmienkami medzinárodnej zmluvy. Ak medzinárodná zmluva neurčuje, ktorý orgán Slovenskej republiky je príslušný udeliť súhlas s vykonaním cezhraničného sledovania alebo prenasledovania na území Slovenskej republiky, udeľuje takýto súhlas prezident Policajného zboru.

Dočasné odovzdanie osoby na vykonanie procesných úkonov do cudziny
§ 549

 (1) Na žiadosť cudzieho orgánu možno osobu nachádzajúcu sa vo väzbe alebo vo výkone trestu odňatia slobody na území Slovenskej republiky dočasne odovzdať do cudziny na účely dokazovania. 
(2) Osobu uvedenú v odseku 1 možno dočasne odovzdať len ak
a) nemá v konaní v cudzine postavenie obvineného a s dočasným odovzdaním súhlasí,
b) jej neprítomnosťou sa nezmení účel väzby alebo výkonu trestu  vykonávaného na území Slovenskej republiky,
c) dočasné odovzdanie neprimerane nepredĺži trvanie väzby, ktorá  sa vykonáva na území Slovenskej republiky,
d) dočasné odovzdanie nepredĺži výkon trestu odňatia slobody  vykonávaného na území Slovenskej republiky.

§ 550

(1) O povolení dočasného odovzdania osoby rozhoduje minister spravodlivosti. V rozhodnutí určí primeranú lehotu, v ktorej musí byť dočasne odovzdaná osoba vrátená na územie Slovenskej republiky. 
 (2) Po povolení dočasného odovzdania príkaz na premiestnenie osoby do cudziny vydá okresný súd, v ktorého obvode je osoba vo väzbe alebo výkone trestu odňatia slobody.

§ 551

 (1) Doba, po ktorú bola osoba vo väzbe v cudzine, sa nezapočítava do lehôt podľa   § 73. Rozhodnutie o tom urobí predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie.
 (2) Doba uvedená v odseku 1 sa započíta do dĺžky výkonu trestu vykonávaného v Slovenskej republike.
 (3) Proti rozhodnutiam podľa odseku 1 alebo 2 je prípustná sťažnosť.

§ 552

	Ustanovenia  § 549 až § 551 sa použijú primerane aj na odovzdanie osoby do cudziny, aby sa mohla zúčastniť úkonu právnej pomoci vykonávaného na území iného štátu na žiadosť slovenských orgánov. 

§ 553
Dočasné prevzatie osoby z cudziny na vykonanie procesných úkonov

 (1) Ak je v trestnom konaní na území Slovenskej republiky potrebná účasť inej osoby ako obvineného na účely dokazovania a táto osoba je v cudzine vo väzbe alebo vo výkone trestu odňatia slobody, požiada prokurátor alebo súd ministerstvo spravodlivosti o zabezpečenie dočasného odovzdania tejto osoby na územie Slovenskej republiky. V žiadosti uvedie, na aké úkony je prítomnosť osoby potrebná a označí deň alebo časové obdobie, na ktoré je prítomnosť potrebné zabezpečiť.
 (2) Ak dožiadaný štát povolí dočasné odovzdanie osoby na územie Slovenskej republiky,  rozhodne predseda senátu a v prípravnom konaní na návrh prokurátora sudca pre prípravné konanie, že táto osoba bude počas dočasného odovzdania na území Slovenskej republiky vo väzbe. V uznesení sa uvedie, že väzba sa začína dňom prevzatia tejto osoby na územie Slovenskej republiky.
(3) Ustanovenia  odseku 1 a 2 sa použijú primerane aj na odovzdanie osoby z cudziny, aby sa mohla zúčastniť úkonu právnej pomoci vykonávaného na území Slovenskej republiky na žiadosť cudzích orgánov. 

§ 554
Odovzdanie veci

(1) Na žiadosť cudzieho orgánu je možné vykonať zaistenie veci a jej následné odovzdanie do cudziny. 
(2) Dožiadaný orgán môže odložiť odovzdanie zaistenej veci, ak ju slovenské orgány potrebujú v trestnom konaní.
 (3) Pri odovzdávaní zaistenej veci dožiadaný orgán požiada cudzí orgán o jej vrátenie. Tohto práva sa však výslovne môže vzdať alebo môže súhlasiť s tým, aby vec bola vrátená priamo jej vlastníkovi.
(4) Tieto ustanovenia sa použijú primerane aj na odovzdanie veci, ktorá bola zaistená u vydávanej osoby. Ak je to možné, takáto vec sa odovzdá cudzím orgánom súčasne s vydávanou osobou.

§ 555
Zaistenie majetku

(1) Za podmienok stanovených v medzinárodnej zmluve môže súd na základe žiadosti cudzieho orgánu na návrh prokurátora rozhodnúť o predbežnom zaistení majetku patriaceho osobe, proti ktorej sa vedie v cudzine trestné stíhanie, alebo časti tohto majetku nachádzajúceho sa na území Slovenskej republiky.
 (2) O návrhu podľa odseku 1 je príslušný rozhodnúť okresný súd, v obvode ktorého sa nachádza majetok alebo jeho časť.
 (3) Na konanie podľa odsekov 1 a 2 sa primerane použijú ustanovenia tohto zákona týkajúce sa zaistenia výkonu trestu prepadnutia majetku.

§ 556
Informácie z registra trestov

Na prijatie žiadosti cudzieho orgánu o poskytnutie informácie z registra trestov je príslušná generálna prokuratúra.

S I E D M A   Č A S Ť

P R E C H O D N É  A Z Á V E R E Č N É  U S T A N O VE N I A

§ 557

	(1) Na konanie o obnove konania, ktoré bolo právoplatne skončené pred začiatkom účinnosti tohto zákona, použíjú sa ustanovenia tohto zákona. Podmienky pre povolenie obnovy konania sa však v takomto prípade posudzujú podľa zákona, ktorý je pre obvineného priaznivejší.
	(2) Rozhodnutie, proti ktorému smeruje návrh na obnovu konania, vydal v prvom stupni súd už nejestvujúci, rozhoduje o návrhu na obnovu konania ten súd, ktorý by bol podľa tohto zákona vecne a miestne príslušný; ak rozhodoval v prvom stupni bývalý Štátny súd, rozhoduje o návrhu na obnovu konania okresný súd v sídle krajského súdu (vojenský obvodový súd), ktorý by bol podľa tohto zákona vo veci miestne príslušný.

§ 558

	(1) V sídle Krajského súdu Bratislava a Krajského súdu Košice sa okresným súdom podľa § 15 rozumie Okresný súd Bratislava I a Okresný súd Košice I. Vo veciach, ktoré sú v právomoci vojenských súdov (§ 12) sa okresným súdom podľa § 15 rozumie každý vojenský obvodový súd.
(2) Okresný súd v sídle krajského súdu je príslušný vykonávať v prvom stupni konanie aj o trestných činoch podľa predpisov skôr účinných, ktoré svojou povahou a závažnosťou zodpovedajú trestným činom uvedeným v § 15.
	(3) Rozhodnutia a opatrenia týkajúce sa výkonu rozsudkov vyhlásených najvyšším súdom ako súdom prvého stupňa vydáva Okresný súd Bratislava I (Vojenský obvodový súd v Bratislave).

§ 559

	(1) Rozhodnutie o tom, že sa nevykoná trest uložený za čin, ktorý v dôsledku zmeny Trestného zákona už nie je trestným činom, urobí súd, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.
	(2) Rozhodnutie o tom, že sa pomerne skráti úhrnný  alebo súhrnný trest uložený za čin, ktorý v dôsledku zmeny Trestného zákona už nie je trestným činom, a za iný zbiehajúci sa trestný čin, urobí na verejnom zasadnutí súd, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni.
	(3) Proti rozhodnutiu podľa odsekov 1 až 2 je prípustná sťažnosť, ktorá má odkladný účinok.

§ 560

	Minister spravodlivosti môže ustanoviť, ktoré úkony zverené podľa tohto zákona predsedovi senátu, môže vykonať iný zamestnanec súdu.

§ 561

	(1) Podrobnosti o postupe okresných súdov a krajských súdov pri vybavovaní trestných vecí (spravovací poriadok pre okresné súdy a krajské súdy) ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo spravodlivosti.
(2) Podrobnosti o  postupe pri výkone trestu vyhostenia ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá ministerstvo spravodlivosti po dohode s Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky.

§ 562

Podrobnosti o  postupe príslušných orgánov pri zabezpečovaní a správe zaisteného majetku ustanoví všeobecne záväzný právny predpis, ktorý vydá Ministerstvo financií Slovenskej republiky po dohode s generálnou prokuratúrou a ministerstvom spravodlivosti.

§ 563

(1) Na konanie o dovolaní vo veciach, v ktorých by podľa doterajších predpisov bol príslušný Najvyšší súd Českej a Slovenskej federatívnej republiky vykonať konanie o sťažnosti pre porušenie zákona je príslušný Najvyšší súd, ak orgán, ktorý vo veci rozhodol v prvom stupni mal sídlo na území Slovenskej republiky.
(2) Na konanie o dovolaní vo veciach, v ktorých rozhodol bývalý Štátny súd alebo bývalý Najvyšší súd ako súd prvého stupňa je príslušný najvyšší súd, ak by podľa doteraz platných predpisov bol vo veci príslušný v prvom stupni konať súd so sídlom na území Slovenskej republiky.

§ 564

	Vo veciach, v ktorých bola podaná obžaloba na krajský súd na vykonanie konania v prvom stupni pred účinnosťou tohto zákona, vykoná konanie v prvom stupni príslušný krajský súd podľa dotrajších predpisov. Rovnako sa postupuje, ak vec odstúpil krajskému súdu na vykonanie konania v prvom stupni nepríslušný súd.

§ 565

Zrušuje sa zákon č. 141/1961 Zb. o trestnom konaní súdnom (Trestný poriadok) v znení zákona č. 57/1965 Zb., zákona č. 58/1969 Zb., zákona č. 149/1969 Zb., zákona č. 48/1973 Zb., zákona č. 29/1978 Zb., zákona č. 43/1980 Zb., zákona č. 159/1989 Zb., zákona č. 178/1990 Zb., zákona č. 303/1990 Zb., zákona č. 558/1991 Zb., zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 6/1993 Z.z., zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 156/1993 Z.z., zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 178/1993 Z.z., zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 247/1994 Z.z., nálezu Ústavného súdu Slovenskej republiky č. 222/1998 Z.z., zákona č. 256/1998 Z.z., zákona č. 272/1999 Z.z., zákona č. 173/2000 Z.z., zákona č. 366/2000 Z.z., zákona č. 253/2001 Z.z., zákona č. 182/2002 Z.z., zákona č. 215/2002 Z.z. a zákona č. 422/2002 Z.z..

§ 566

	Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 2004.