Predkladacia správa

I.
	Na základe diplomatickej iniciatívy Veľvyslanectva Turecka v Bratislave   zaslal minister spravodlivosti dňa 4.11.1999 veľvyslancovi Turecka v Bratislave návrh Zmluvy o justičnej spolupráci a o uznaní a výkon rozhodnutí v občianskych veciach, ako možný základe pre predbežné expertné rokovania o budúcej dvojstrannej zmluve. Na tento návrh reagovalo Turecko svojim protinávrhom, ktorý bol ministerstvu spravodlivosti predložený diplomatickou cestou  v marci 2000.
V máji 2000 poskytla Slovenská republika diplomatickou cestou Turecku svoje pripomienky a námety k predloženému protinávrhu. V reakcii z júla 2000 Veľvyslanectvo Tureckej republiky v Bratislave navrhlo uskutočniť expertné rokovania medzi delegáciami Slovenskej republiky a Turecka k predloženým návrhom a protinávrhom.
Prvé kolo expertných rokovaní delegácií Turecka a Slovenskej republiky sa uskutočnilo v Bratislave v dňoch 27. a 28. februára 2001, druhé kolo sa uskutočnilo v Ankare v dňoch 28. a 29. júna 2001.
Na expertnej úrovni dojednaný výsledný text predložilo Veľvyslanectvo Tureckej republiky v Bratislave Ministerstvu zahraničných vecí SR listom z 23.6.2001 s návrhom na dojednanie Zmluvy medzi Slovenskou republikou a Tureckou republikou o právnej spolupráci v občianskych a obchodných veciach. 

II.
Z hľadiska predmetu úpravy navrhovanej dvojstrannej zmluvy sú Slovenská republika a Turecko v  súčasnosti viazané Dohodou medzi Republikou československou a Republikou tureckou o vzájomných stykoch  v súdnych veciach občianskych a     obchodných, podpísanou v Prahe 22. augusta 1930 (vyhl.č 75/1933 Zb.), ktorej platnosť bola v rámci rokovaní o sukcesii SR do československých dvojstranných zmlúv potvrdená.
Navrhovaná zmluva predmetnú dohodu nahradzuje, modernizuje a dopĺňa predovšetkým o doteraz neupravenú oblasť vzájomného uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí.
Navrhovaná zmluva predstavuje dvojstrannú zmluvu o vzájomnej právnej pomoci poskytovanej justičnými orgánmi štandardného obsahu. 
V Prvej kapitole sú upravené všeobecné otázky vrátane predmetu jej úpravy, právnej ochrany občanov zmluvných strán v súdnom konaní, vzájomného styku justičných orgánov a používaného jazyka. Z praktických dôvodov sa zavádza alternatívne používanie anglického jazyka, ktorý je tiež jedným z autentických jazykov zmluvy.
Druhá kapitola upravuje vlastné otázky poskytovania vzájomnej právnej pomoci justičnými orgánmi zmluvných strán, otázku zjednodušenia pri overovaní zahraničných verejných listín pre potreby súdneho konania a procesné postavenie občanov druhej zmluvnej strany v súdnom konaní.
Tretia kapitola rieši otázku podmienok vzájomného uznávania a výkonu súdnych rozhodnutí v občianskych a obchodných veciach. 
Štvrtá kapitola obsahuje záverečné ustanovenia. Nakoľko zmluva bola dojednávaná v anglickom jazyku, je popri slovenčine a turečtine jedným z autentických jazykov zmluvy, pričom pri rozdielnom výklade bude jazykom rozhodným.
Ustanovenia zmluvy nahradzujú v rozsahu svojej úpravy ustanovenia  zákona č. 97/1963 Zb. o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom, najmä jeho ustanovenia § 49-52, § 55- 60 a § 63-68, pričom sú jej ustanovenia priamo vykonateľné (self executing) bez potreby ich vnútroštátnej transformácie do právneho poriadku Slovenskej republiky. Bližšie podrobnosti uvádza pripojené Doložka prednosti.
Predmet úpravy dvojstrannej zmluvy je predmetom právnej úpravy viacerých prameňov práva ES/EÚ. V dôsledku článku 65 Zmluvy o založení ES v amsterdamskom znení však tieto pramene práva majú dopad len na vnútorné vzťahy medzi členskými štátmi navzájom a na ich vzájomnú zlučiteľnosť kolíznych a jurisdikčných noriem. Právomoc EÚ nezasahuje do pôsobnosti členských štátov upraviť si bilaterálne vzťahy s inými štátmi mimo Európskej únie. Z tohto dôvodu  tieto pramene práva nie sú pre úpravu dvojstranných vzťahov SR k Tureckej republike v súčasnosti relevantné, keďže nie je v dohľadnej dobe vstup Tureckej republiky do EÚ možné očakávať. V prípade, že Slovenská republika i Turecko budú súčasne členskými štátmi EÚ, budú ich vzájomné vzťahy z tejto dvojstrannej zmluvy nahradené právnymi normami ES/EÚ v rozsahu úpravy sekundárneho práva ES. 

III.
	Návrh  zmluvy má charakter prezidentskej medzinárodnej zmluvy. Vzhľadom na obsah jej úpravy  (jednak priamo zakladá práva fyzických a právnických osôb a jednak musí mať prednosť pred zákonom č. 97/1963 Zb. o medzinárodnom práve súkromnom a procesnom, aby mohla byť uplatňovaná súdmi) ide o zmluvu, ktorá musí mať prednosť pred zákonom, ale na jej vykonanie nie je potrebný zákon, pretože je priamo vykonateľná.
V zmysle čl. 86 písmeno d/  Ústavy Slovenskej republiky si preto vyžaduje pred ratifikáciou prezidentom Slovenskej republiky súhlas Národnej rady Slovenskej republiky a jej rozhodnutie o tom, že ide o zmluvu podľa čl. 7 ods. 5 Ústavy.
Zmluva a jej vykonávanie nebude mať osobitný dopad na štátny rozpočet Slovenskej republiky.

Turecko predpokladalo, že by k podpisu zmluvy mohlo dôjsť počas pripravovanej návštevy prezidenta Tureckej republiky v Bratislave (pôvodne plánovanej na október 2001). Nakoľko nebol materiál nebol zaradený na rokovanie vlády v roku 2001 a na rokovanie Legislatívnej rady vlády SR bol zaradený v marci 2002, nemohlo dôjsť k podpisu zmluvy počas návštevy prezidenta Tureckej republiky v marci 2002. Vzhľadom na to je pravdepodobné, že podpis zmluvy sa uskutoční na diplomatickej úrovni v Ankare resp Bratislave. Táto skutočnosť je vyjadrená v návrhu textu uznesenia, kde ako alternáti na podpis zmluvy sa uvádzajú aj  minister zahraničných vecí a mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec SR v Turecku.

IV.

Expertných rokovaní o návrhu zmluvy  sa  okrem zástupcov Ministerstva spravodlivosti SR zúčastnil aj zástupca Ministerstva zahraničných vecí SR.
Predkladaný materiál bol prerokovaný v rámci medzirezortného pripomienkového konania v zmysle článku 10 Zásad vlády SR pre oblasť medzinárodných zmlúv schválených uznesením č. 615 z 26.8.1997.
 Vyhodnotenie pripomienkového konania je súčasťou predkladaného materiálu.