Návrh
na  zriadenie Inštitútu kriminológie
Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky

Úvod

Podoba kriminality v Slovenskej republike sa na začiatku tretieho tisícročia veľmi priblížila podobe kriminality vo vyspelých krajinách, pričom ju charakterizujú nepriaznivé zmeny prinášajúce horšie dôsledky pre spoločnosť i štát.

Kriminalita pôsobí v každej oblasti sociálneho života. Jej dôsledkom sú nielen úmrtia, poškodené zdravie, mnohostranné škody, narušené životné prostredie a pod., no aj vzrastajúci strach z agresivity, násilia, straty majetku, nízka dôveryhodnosť polície a trestnej justície, bezpečnostné relativizovanie vzrastajúcej kvality života. Aj v našej krajine je už kriminalita výzvou pre demokraciu oprávnene nastoľujúcou  vecnú otázku: aké sú atribúty zločineckej spoločnosti a  ako možno charakterizovať procesy smerovania k nej?

Na zmeny v kvantite, v štruktúre a vo vplyve kriminality musí reagovať primárne kriminálna politika štátu. Systematicky by však mala vychádzať z permanentného výskumu kriminality a z výskumu efektívnosti represívnych a preventívnych stratégií jej kontroly. Miesto kriminologického výskumu je tu teda nezastupiteľné.

Historický kontext návrhu

Kriminologický inštitút bol založený v Československu v roku 1960, vtedy pod názvom Výskumný ústav kriminalistiky so sídlom v Prahe. V dobe svojho vzniku bol spoločným výskumným pracoviskom troch rezortov: vnútra, prokuratúry a spravodlivosti. Po počiatočnej etape upresňovania jeho základnej orientácie bol následne premenovaný  na Výskumný ústav kriminologický a od roku 1966 zaradený len pod generálnu prokuratúru.
Vznik ústavu umožnil rozvoj empirického výskumu kriminality, ktorý bol zameraný predovšetkým na kriminalitu mládeže, osobnosť páchateľa, skupinovú trestnú činnosť a pod. Žiaľ, jeho detašované pracovisko v Slovenskej republike nebolo nikdy zriadené. Nahradiť ho nemohol ani Právnický ústav Ministerstva spravodlivosti SR, ktorého teoretické i výskumné zameranie bolo  výrazne odlišné a ktorý v roku 1997 zanikol.

V roku 1990 došlo k zmene názvu Výskumného ústavu kriminologického na Inštitút pre kriminológiu a sociálnu prevenciu, čo malo predovšetkým akcentovať prevenciu ako efektívny nástroj kontroly kriminality a súčasne naznačiť previazanosť medzi kriminológiou ako teoretickou i empirickou disciplínou a prevenciou a trestnou politikou ako jej aplikovaným vyústením. 1. januára 1993 skončila pre Slovenskú republiku federálna pôsobnosť tohto inštitútu, ktorý mal k uvedenému dátumu 40 zamestnancov. 

Od tohto obdobia existovala v Slovenskej republike na pôde Rady vlády SR pre prevenciu kriminality sústavná snaha o zriadenie vedeckého pracoviska so zameraním na kriminológiu, ktorá vyvrcholila prerokovaním návrhu na zriadenie kriminologického inštitútu v Slovenskej republike na zasadnutí Rady vlády SR pre prevenciu kriminality 31. marca 2005. Uvedená rada tento návrh schválila a poverila navrhovateľov rokovaním s Ministerstvom spravodlivosti SR, Generálnou prokuratúrou SR a Slovenskou akadémiou vied o podmienkach a možnostiach zriadenia inštitútu. Rokovania skončili čiastočne úspešne na Ministerstve spravodlivosti SR, ktorého vedenie súhlasilo so zriadením odboru kriminológie a prevencie kriminality od 1. januára 2006 so štyrmi zamestnaneckými miestami konštituovanými podľa zákona o výkone práce vo verejnom záujme (zákon č. 552/2003 Z. z.). Zároveň vyslovilo názor, že ak sa odbor kriminológie úspešne etabluje, po dvoch rokoch bude možné ho rozšíriť a transformovať na inštitút kriminológie. Koncom prvého polroku 2006 sa podarilo systemizované pracovné miesta na zmienenom odbore obsadiť. Pracovisko si začalo vytvárať informačnú základňu a postupne pristúpilo k riešeniu viacerých výskumných úloh („Mravné a právne vedomie mládeže“, „Obete trestnej činnosti na Slovensku“) a súčasne sa podieľalo na spracovávaní Prognózy vývoja kriminality a jej kontroly v Slovenskej republike. Popri tom vytvorilo Koncepciu prevencie kriminality v rezorte Ministerstva spravodlivosti SR na roky 2008-2010 a Koncepciu zamerania a podpory výskumu a vývoja do roku 2010 v rezorte Ministerstva spravodlivosti SR. V rámci znižovania pracovných miest na ministerstve spravodlivosti k 1. marcu 2008 zostal na odbore kriminológie a prevencie kriminality iba jeden zamestnanec.

Návrh na zriadenie inštitútu

         Ukazuje sa, že optimálnym riešením dlhodobo pretrvávajúcej nepriaznivej situácie vo výskume kriminality je zriadenie Inštitútu kriminológie pri Ministerstve spravodlivosti SR v súlade so Stratégiou prevencie kriminality v Slovenskej republike na roky 2007-2010 schválenej uznesením vlády SR č. 681 z 15. augusta 2007, v ktorej sa predpokladá založenie takéhoto inštitútu.  Inštitút kriminológie bude výskumným a teoretickým pracoviskom medziodborového zamerania. Jeho zriaďovateľom a riadiacim orgánom  sa stane Ministerstvo spravodlivosti SR. Bude sa zaoberať  vedeckou a ďalšou činnosťou, predovšetkým však:

1.	skúmaním prejavov a príčin kriminality a s ňou súvisiacich sociálno-patologických javov a prognózovaním vývoja kriminality,
2.	výskumnou, študijnou a analytickou činnosťou v oblasti trestného práva pre potreby rezortov  spravodlivosti a prokuratúry,
3.	otázkami trestnej a bezpečnostnej politiky a kontroly kriminality ako z hľadísk trestnej represie, tak i z hľadísk prevencie, najmä:
a)	účinnosťou trestov, alternatívnych opatrení a odklonov v trestnom konaní,
b)	zaobchádzaním s páchateľmi a ďalšou penologickou problematikou,
c)	sociálnou, situačnou  a viktimologickou prevenciou kriminality. 

         Inštitút bude  zabezpečovať zhromažďovanie a dokumentáciu kriminologických, trestnoprávnych a súvisiacich informácií, odovzdávanie a popularizáciu získaných poznatkov; svojou teoretickou, analytickou a výskumnou činnosťou bude prispievať k rozvoju kriminológie, trestného práva  a penológie. 

Inštitút nebude samostatnou rozpočtovou organizáciou s právnou subjektivitou. Ministerstvo spravodlivosti SR každoročne v štruktúre návrhu svojho rozpočtu uvedie i finančné prostriedky potrebné na fungovanie inštitútu. Inštitút by mohol využívať i potenciálne doplnkové zdroje finančných prostriedkov na riešenie výskumných úloh z grantových agentúr, resp. od  príslušných orgánov OSN a EÚ a pod.

Zameranie činnosti inštitútu 

I.
Hlavným poslaním inštitútu bude  prispievať vedeckou, teoreticko-odbornou, konzultačnou, publikačnou a ďalšou činnosťou ku kontrole kriminality a s ňou súvisiacich sociálnopatologických javov, ktoré môžu pôsobiť ako kriminogénne faktory a ku zdokonaľovaniu právneho poriadku Slovenskej republiky.

II.
Činnosť inštitútu  sa bude  uskutočňovať na základe koncepčných a strednodobých  plánov, ktoré budú vypracovávané s ohľadom na potreby spoločnosti a demokratického právneho poriadku a na potreby rezortov spravodlivosti, prokuratúry a vnútra a ďalších subjektov pôsobiacich v oblasti kontroly kriminality.

III.
Aktuálnosť a spoločenskú opodstatnenosť svojej činnosti bude inštitút zabezpečovať  spoluprácou s orgánmi zákonodarnej, výkonnej a súdnej moci, sústavným sledovaním a dokumentovaním nových vedeckých poznatkov v odbore jeho pôsobnosti, spoluprácou s výskumnými a teoretickými pracoviskami podobného alebo súvisiaceho zamerania v Slovenskej republike i v zahraničí (Medzinárodný 
inštitút OSN pre výskum kriminality a trestnej justície  - UNICRI Turín, Európsky inštitút pre prevenciu a kontrolu kriminality – HEUNI Helsinky, Inštitút pre kriminológiu a sociálnu prevenciu  - IKSP Praha, Inštitút pre kriminológiu - IC Cambridge, Národný kriminologický inštitút NIC Budapešť a pod.).

IV.
Za účelom výmeny a získavania poznatkov a skúseností a pre realizáciu medzinárodných výskumných aktivít bude inštitút udržiavať pracovné zahraničné odborné styky predovšetkým s pracoviskami podobného zamerania. Stane sa členom medzinárodných odborných spoločností (Medzinárodná kriminologická spoločnosť – ISC, Európska kriminologická spoločnosť – ESC, Medzinárodná spoločnosť pre trestné právo - AIDP, Svetová viktimologická spoločnosť – WSV a pod.).

V.
Inštitút  sa bude podieľať na akciách (výskumy organizovanej zločinnosti, metodická pomoc pri zavádzaní efektívnych preventívnych programov a pod.) uskutočňovaných  medzinárodnými organizáciami, ktoré sa týkajú odboru jeho pôsobnosti (napr. Komisia OSN pre prevenciu kriminality a trestnú justíciu – CCPCJ, Úrad OSN pre drogy a kriminalitu – UNODC, Európska sieť prevencie kriminality – EUCPN a pod.).

VI.
Pre potreby oboznamovania odbornej verejnosti s poznatkami, odporúčaniami a teoretickými závermi, ktoré budú vychádzať z činnosti inštitútu,  inštitút začne vyvíjať edičnú,  publikačnú a vedeckopopularizačnú činnosť (napr. vydávanie štúdií po ukončení jednotlivých výskumných úloh;  neperiodické vydávanie prekladov významných dokumentov OSN, EÚ, RE v oblasti kontroly trestnej činnosti atď.). 

 VII.
V inštitúte budú vykonávané stáže a študijné pobyty.

Vnútorná organizácia inštitútu a jeho postavenie v štruktúre ministerstva    
spravodlivosti

Celkový navrhovaný počet pracovníkov inštitútu je 9. Na jeho čele bude stáť riaditeľ. Zloženie ostatných pracovníkov: 6 výskumných pracovníkov, administratívno-technický pracovník, pracovník na úseku vedeckých informácií. Inštitút bude organizačne začlenený ako samostatný útvar na úrovni odboru sekcie trestného práva. Riaditeľ inštitútu získa právo zriaďovať konzultačný zbor  zložený z externých odborníkov z oblasti teórie a praxe.