D ô v o d o v á     s p r á v a

Všeobecná časť

          Návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 215/2006 Z. z. o odškodňovaní osôb poškodených násilnými trestnými činmi (ďalej len „návrh“) predkladá Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky do legislatívneho procesu na základe úlohy v Pláne legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2007.

          	Návrh je predložený rovnako na základe uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 952 z 15. novembra 2006 k návrhu na uzavretie Európskeho dohovoru o odškodňovaní obetí násilných trestných činov z 24. novembra 1983 Slovenskou republikou, ktorým bola podpredsedovi vlády a ministrovi spravodlivosti uložená úloha novelizovať zákon č. 215/2006 Z. z. o odškodňovaní osôb poškodených násilnými trestnými činmi s cieľom zabezpečiť súlad s ustanoveniami dohovoru.  

        	Platný zákon č. 215/2006 Z. z. o odškodňovaní osôb poškodených násilnými trestnými činmi tvorí integrálnu súčasť plnenia záväzkov Slovenskej republiky v súvislosti s jej vstupom do Európskej únie, a to prostredníctvom transpozície Smernice Rady 2004/80/ES z 29. apríla 2004 o náhradách obetiam trestnej činnosti do právneho poriadku Slovenskej republiky. Bol zavedený mechanizmus podania žiadosti o odškodnenie s ustanovením orgánu Slovenskej republiky zodpovedným za rozhodovanie o žiadosti i orgánu, ktorý poškodenému občanovi Slovenskej republiky alebo občanovi iného členského štátu EÚ s trvalým pobytom na území Slovenskej republiky a osobe bez štátnej príslušnosti s trvalým pobytom na území Slovenskej republiky, ktorým bola spôsobená ujma na zdraví na území iného členského štátu EÚ, poskytuje pomoc potrebnú na podanie žiadosti o odškodnenie. 

          	Ťažiskovým cieľom návrhu je v zmysle uvedeného zosúladiť legislatívny režim poskytovania odškodnenia obetí trestných činov s ustanoveniami Európskeho dohovoru o odškodňovaní obetí trestných činov (ďalej len „dohovor“). Dohovor stanovuje minimálne štandardy poskytovania odškodňovania tým, že umožňuje získanie odškodnenia za ujmu spôsobenú úmyselným násilným trestným činom, a to aj v prípadoch, ak nie je možné trestne stíhať, či potrestať páchateľa. Nárok na odškodnenie majú v zmysle dohovoru občania štátu, ktorý sa stal jeho zmluvnou stranou, ako aj občania všetkých členských štátov Rady Európy s trvalým pobytom v štáte, na ktorého území bol spáchaný trestný čin, ktorí utrpeli ťažkú ujmu na zdraví následkom úmyselného trestného činu, ako aj tí občania, ktorí sú závislí od osôb, ktoré zomreli v dôsledku tohto trestného činu. K dnešnému dňu dohovor ratifikovalo 21 štátov a ďalších 10 štátov ho podpísalo.

   	Návrh implementuje dohovor v týchto segmentoch úpravy, ktoré zatiaľ absentovali v platnej právnej úprave :
-	Čl. 2 ods. 1 písm. b dohovoru, ktorý požaduje, aby štát odškodnil tých, ktorí boli závislí od osôb, ktoré zomreli v dôsledku úmyselného trestného činu;
-	Čl. 3 dohovoru rozširuje okruh osôb, ktoré majú nárok na odškodnenie, ide okrem občanov štátov, ktoré pristúpili k dohovoru aj občanov všetkých členských štátov Rady Európy  s trvalým  pobytom v štáte, na ktorom  bol spáchaný trestný čin.
   	Uvedené implementačné prvky sa realizujú v návrhu prostredníctvom rozšírenia okruhu oprávnených osôb na odškodnenie. 

           	Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky a rešpektuje aj medzinárodné zmluvy, ktorými je Slovenská republika viazaná.

Doložka zlučiteľnosti právneho predpisu
s právom Európskych spoločenstiev a právom Európskej únie

1.	Predkladateľ právneho predpisu: Vláda Slovenskej republiky

2.	Názov návrhu právneho predpisu: Zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon       č. 215/2006 Z. z. o odškodňovaní osôb poškodených násilnými trestnými činmi

3.	Problematika návrhu právneho predpisu:
a) nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev: - primárnom 
                                                                                       - sekundárnom 
b) nie je upravená v práve Európskej únie: - primárnom 
                                                                     - sekundárnom
c) nie je obsiahnutá v judikatúre Súdneho dvora Európskych spoločenstiev alebo Súdu prvého stupňa Európskych spoločenstiev.

Vzhľadom na to, že problematika návrhu právneho predpisu nie je upravená v práve Európskych spoločenstiev a Európskej únie, je bezpredmetné vyjadrovať sa k bodom 4., 5. a 6.

Doložka finančných, ekonomických, environmentálnych vplyvov,
vplyvov na zamestnanosť a podnikateľské prostredie

1.	Návrh zákona nezakladá nároky na verejné financie, vzhľadom na skutočnosť, že rozšírenie oprávnených osôb jednak o osoby s vyživovacím vzťahom k zomrelému (§ 2 návrhu), kde ide o rozšírenie o starých rodičov, vnukov a pestúnov avšak až v prípade, ak  nie sú iné pozostalé osoby (§ 2 písm. a) bod 2) a jednak o osoby s štátnou príslušnosťou členského štátu Rady Európy (ide okrem členských štátov EÚ o Albánsko, Azerbajdžan, Bosna a Hercegovina, Nórsko a Švajčiarsko) negeneruje potrebu na navýšenie exaktne určenej finančnej položky. 
2.	Návrh zákona nebude mať ekonomický dopad na obyvateľov, hospodárenie                   podnikateľskej sféry a iných právnických osôb.  
3.	Návrh zákona nebude mať priamy vplyv na životné prostredie.
4.	Návrh zákona nebude mať vplyv na zamestnanosť a  nevyžiada si zvýšenie počtu zamestnancov.
5.	Návrh zákona nebude mať priamy vplyv na podnikateľské prostredie.

Osobitná časť

K Čl. I

K bodu 1 
Návrhom sa zohľadňuje a implementuje článok 2 ods. 1 písm. b) dohovoru, ktorý vyžaduje, aby zmluvný  štát poskytol odškodnenie osobám,  ktoré boli závislé na zomrelých, ktorých smrť bola následkom úmyselného trestného činu, pričom ostáva na zmluvnom štáte určiť kritériá určujúce okruh osôb s vzťahom „závislosti“ k zomrelému. Navrhovaná koncepcia „závislosti“ s konotáciou na vyživovací vzťah    vo forme povinnosti resp. faktického poskytovania sa premietla do ustanovenia  § 2 písm. a), ktoré definične vymedzuje poškodenú osobu pre účel zákona. Týmto sa rozširuje potenciálny okruh poškodených osôb oprávnených žiadať odškodnenie. 

K bodu 2
Navrhuje sa vykonať implementáciu článku 3 dohovoru, ktorý považuje za oprávnenú osobu na odškodnenie i poškodeného, ktorý je občanom štátu pristupujúceho k dohovoru rovnako však občanov všetkých členských štátov Rady Európy s trvalým pobytom v štáte, na ktorom bol spáchaný trestný čin. Prijatý prístup je odôvodnený zásadou solidarity, ale i prínosom občanov iných štátov k hospodárskemu a spoločenskému rozvoju krajiny, kde majú trvalý pobyt. Premietnutím uvedeného je návrh na doplnenie ustanovenia  § 3 ods. 1, čím sa dosiahne súlad s dohovorom.

K bodu 3
Návrh má koreláciu so zmenou ustanovenia § 2 písm. a), pričom sa doplňuje zoznam podkladových dokladov k uplatneniu žiadosti poškodeného o doklad s vypovedacou hodnotou o vyživovacom vzťahu k zomrelému.        

K Čl. II

Vzhľadom na dĺžku legislatívneho procesu je reálne predpokladať, že účinnosť nadobudne najneskôr 1. januára 2008.