Budapešť 23.XI.2001							Rada Európy

dohovor o počítačovej kriminalite

Preambula

Členské štáty Rady Európy a ostatné štáty, ktoré sú signatármi tohto dohovoru,

vzhľadom na to, že cieľom Rady Európy je dosiahnuť väčšiu jednotu medzi jej členmi;

uznávajúc význam podpory spolupráce s ostatnými štátmi, ktoré sú zmluvnými stranami tohto dohovoru;

súc presvedčené o potrebe prioritného uskutočňovania spoločnej trestnej politiky zameranej na ochranu spoločnosti proti počítačovej kriminalite, medziiným prijatím príslušnej legislatívy a podporovaním medzinárodnej spolupráce;

uvedomujúc si zásadné zmeny, ktoré priniesla digitalizácia, konvergencia a pokračujúca globalizácia počítačových sietí;

súc znepokojené rizikom, že počítačové siete a elektronické informácie môžu byť tiež zneužité na páchanie trestných činov a že dôkazy týkajúce sa týchto trestných činov sa môžu uchovávať a prenášať prostredníctvom týchto sietí;

uznávajúc potrebu spolupráce medzi štátmi a súkromným sektorom v boji proti počítačovej kriminalite a potrebu chrániť legitímne záujmy pri používaní a rozvoji informačných technológií;

zastávajúc názor, že účinný boj proti počítačovej kriminalite si vyžaduje širšiu, rýchlu a dobre fungujúcu medzinárodnú spoluprácu v trestných veciach;

súc presvedčené, že tento dohovor je nevyhnutný na odradenie od činov namierených proti dôvernosti, celistvosti a dostupnosti počítačových systémov, sietí a počítačových dát ako aj proti zneužívaniu takýchto systémov, sietí a dát tým, že sa konanie opísané v tomto dohovore ustanoví ako trestný čin a udelia sa primerané právomoci na účinný boj proti takýmto trestným činom, že sa uľahčí odhaľovanie, vyšetrovanie a trestné stíhanie takýchto trestných činov na národnej a medzinárodnej úrovni a že sa ustanovia postupy umožňujúce rýchlu a spoľahlivú medzinárodnú spoluprácu;

s vedomím potreby zabezpečiť správnu rovnováhu medzi záujmami presadzovania práva a rešpektovaním základných ľudských práv zakotvených v Dohovore Rady Európy o ochrane ľudských práv a základných slobôd z roku 1950, Medzinárodnom pakte OSN o občianskych a politických právach z roku 1966, ako aj v ostatných uplatniteľných medzinárodných zmluvách o ľudských právach, ktoré opätovne potvrdzujú právo každého zastávať svoj vlastný názor bez zasahovania ako aj právo na slobodu prejavu vrátane slobody vyhľadávať, prijímať a odovzdávať informácie a myšlienky každého druhu bez ohľadu na hranice, a práva na rešpektovanie súkromia;

dbajúc aj na ochranu osobných údajov, akú ustanovuje napr. Dohovor Rady Európy o ochrane osôb pri automatizovanom spracovaní osobných údajov z roku 1981;

berúc do úvahy Dohovor OSN o právach dieťaťa z roku 1989 a Dohovor Medzinárodnej organizácie práce o najhorších formách detskej práce z roku 1999;
so zreteľom na existujúce dohovory Rady Európy o spolupráci v oblasti trestného práva a taktiež obdobných zmlúv, ktoré existujú medzi členskými štátmi Rady Európy a inými štátmi a zdôrazňujúc, že zámerom tohto dohovoru je doplniť tieto dohovory tak, aby sa zefektívnilo vyšetrovanie a konanie v prípade trestných činov súvisiacich s počítačovými systémami a dátami a aby sa umožnilo zhromažďovanie dôkazov o trestnom čine v elektronickej forme;

vítajúc najnovší vývoj, ktorý ďalej prehlbuje medzinárodné porozumenie a spoluprácu v boji proti počítačovým trestným činom, ako aj aktivity OSN, OECD, Európskej únie a skupiny štátov G8;

odvolávajúc sa na Odporúčanie č. R (85) 10 o praktickom uplatňovaní Európskeho dohovoru o vzájomnej pomoci v trestných veciach vo vzťahu k dožiadaniam na odpočúvanie telekomunikácií, Odporúčanie č. R (88) 2 o opatreniach na boj s pirátstvom v oblasti autorských práv a príbuzných práv, Odporúčanie č. R (87) 15, R (87) 15 ktoré upravuje používanie osobných údajov v oblasti telekomunikačných služieb, so zvláštnym zreteľom na telefónne služby, ako aj Odporúčanie č. R (89) 9 o kriminalite spojenej s počítačmi, ktoré stanovuje zásady pre národných zákonodarcov týkajúce sa vymedzenia určitých počítačových trestných činov a Odporúčanie č. (95) 13 o problémoch trestného práva procesného súvisiacich s informačnou technológiou;

so zreteľom na Rezolúciu č. 1, ktorú prijali európski ministri spravodlivosti na svojej 21. konferencii (Praha, jún 1997) a ktorá odporúča Výboru ministrov, aby podporil prácu Európskeho výboru pre problémy kriminality (CDPC) vykonávanú v oblasti počítačovej kriminality s cieľom vzájomne zblížiť ustanovenia vnútroštátneho trestného práva a umožniť využitie účinných prostriedkov na vyšetrovanie takýchto trestných činov, a tiež so zreteľom na Rezolúciu č. 3 prijatú na 23. konferencii európskych ministrov spravodlivosti (Londýn, jún 2000), ktorá nabáda rokujúce strany, aby pokračovali vo svojom úsilí pri hľadaní vhodných riešení a tak umožnili čo najväčšiemu počtu štátov, aby sa stali zmluvnými stranami dohovoru a uznali potrebu rýchleho a účinného systému medzinárodnej spolupráce, ktorá náležite zohľadní špecifické požiadavky boja proti počítačovej kriminalite;

so zreteľom na Akčný plán prijatý hlavami štátov a vlád Rady Európy pri príležitosti ich druhého summitu (Štrasburg, 10. - 11. október 1997) s cieľom hľadať spoločné odpovede na vývoj nových informačných technológií, vychádzajúc zo štandardov a hodnôt Rady Európy;
sa dohodli takto:

Kapitola I - Použitie pojmov
Článok 1 - Definície

Na účely tohto dohovoru:

a) 	„počítačový systém” znamená akékoľvek zariadenie alebo skupinu vzájomne prepojených alebo súvisiacich zariadení, z ktorých jedno alebo viaceré vykonávajú automatizované spracovávanie údajov podľa programu;

b) 	„počítačové dáta” znamenajú akékoľvek znázornenie faktov, informácií alebo pojmov vo forme, ktorá je vhodná na spracovanie v počítačovom systéme, vrátane programu umožňujúceho nariadiť výkon nejakej funkcie počítačovým systémom;

c) 	„poskytovateľ služieb” znamená:
i. 	akýkoľvek štátny alebo súkromný subjekt, ktorý poskytuje používateľovi jeho služieb možnosť komunikovať prostredníctvom počítačového systému, a

ii. 	akýkoľvek iný subjekt, ktorý spracúva alebo uchováva počítačové dáta pre takúto komunikačnú službu alebo používateľov takejto služby.

d) 	„prevádzkové údaje” znamenajú akékoľvek počítačové dáta, ktoré súvisia s komunikáciou prostredníctvom počítačového systému, generované počítačovým systémom, ktorý tvoril súčasť reťazca komunikácie, s uvedením pôvodu, cieľa, trasy, času, dátumu, objemu, trvania komunikácie alebo typu základnej služby.

Kapitola II - Opatrenia, ktoré je potrebné prijať na národnej úrovni
Oddiel 1 - Hmotné trestné právo

Hlava 1.- Trestné činy proti dôvernosti, celistvosti a funkčnosti počítačových dát a systémov

Článok 2 - Nezákonný prístup

Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, neoprávnený prístup do počítačového systému ako celku alebo jeho časti. Strana môže ustanoviť požiadavku, že takýto trestný čin musí byť spáchaný porušením bezpečnostných opatrení s úmyslom získať počítačové dáta, alebo s iným nečestným úmyslom, alebo vo vzťahu k počítačovému systému prepojenému s iným počítačovým systémom.

Článok 3 - Nezákonné odpočúvanie

Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, neoprávnené odpočúvanie vykonané prostredníctvom technických prostriedkov neverejných prenosov počítačových dát do počítačového systému, z neho alebo v rámci počítačového systému, vrátane elektromagnetických emisií z počítačového systému, ktorý obsahuje takéto počítačové dáta. Strana môže ustanoviť požiadavku, že takýto trestný čin musí byť spáchaný s nečestným úmyslom alebo vo vzťahu k počítačovému systému prepojenému s iným počítačovým systémom.

Článok 4 - Zasahovanie do dát

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, neoprávnené poškodenie, vymazanie, zníženie kvality, pozmenenie alebo zneprístupnenie počítačových dát.

2. 	Strana si môže vyhradiť právo ustanoviť požiadavku, že konanie uvedené v odseku 1 musí mať za následok značnú škodu.

Článok 5 - Zasahovanie do systému

Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, neoprávnené závažné marenie funkčnosti počítačového systému vkladaním, prenášaním, poškodením, vymazaním, znížením kvality, pozmenením alebo zneprístupnením počítačových dát.

Článok 6 - Zneužitie zariadení

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne a neoprávnene, toto konanie:

a) 	výroba, predaj, obstarávanie za účelom použitia, dovozu, distribúcie alebo iného sprístupnenia:

i. 	zariadenia vrátane počítačového programu, ktorý bol vytvorený alebo upravený predovšetkým za účelom spáchania ktoréhokoľvek z trestných činov vymedzených v článkoch 2 až 5;

ii. 	počítačového hesla, prístupového kódu alebo podobných údajov, pomocou ktorých je možný prístup do počítačového systému ako celku alebo do niektorej jeho časti

s úmyslom ich použitia za účelom spáchania niektorého z trestných činov vymedzených v článkoch 2 až 5; a

b) 	držba veci uvedenej v odsekoch (a) (1) alebo (2) s úmyslom jej použitia za účelom spáchania niektorého z trestných činov vymedzených v článkoch 2 až 5. Strana môže ustanoviť zákonom, že na vznik trestnej zodpovednosti je potrebné mať v držbe niekoľko takýchto vecí.

2. 	Tento článok sa nevykladá spôsobom zakladajúcim trestnú zodpovednosť v prípade, že nejde o výrobu, predaj, obstarávanie za účelom použitia, dovozu, distribúcie alebo iného sprístupnenia alebo držbu uvedenú v odseku 1 tohto článku s cieľom spáchať niektorý z trestných činov vymedzených v článkoch 2 až 5 tohto dohovoru, ako napríklad pri oprávnenom testovaní alebo ochrane počítačového systému.

3. 	Každá strana si môže vyhradiť právo neuplatňovať odsek 1 tohto článku za predpokladu, že táto výhrada sa netýka predaja, distribúcie alebo iného sprístupnenia vecí uvedených v odseku 1(a) (2).

Hlava 2 – Počítačové trestné činy

Článok 7 - Falšovanie spojené s počítačom

Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne a neoprávnene, vloženie, pozmenenie, vymazanie alebo zneprístupnenie počítačových dát, v dôsledku čoho vzniknú neautentické dáta s takým úmyslom, aby boli považované za autentické, alebo aby sa s nimi na právne účely nakladalo tak, ako keby boli autentické bez ohľadu na to, či sú alebo nie sú tieto dáta priamo čitateľné alebo zrozumiteľné. Strana môže ustanoviť požiadavku, že na vznik trestnej zodpovednosti musí existovať podvodný alebo iný nečestný úmysel.

Článok 8 - Podvod spojený s počítačom

Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne a neoprávnene, spôsobenie straty na majetku inému:

a) 	akýmkoľvek vložením, pozmenením, vymazaním alebo zneprístupnením počítačových dát,

b) 	akýmkoľvek zásahom do fungovania počítačového systému,

s podvodným alebo nečestným úmyslom neoprávneného získania ekonomického prospechu pre seba alebo pre iného.

Hlava 3 - Trestné činy súvisiace s obsahom

Článok 9 - Trestné činy súvisiace s detskou pornografiou

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne a neoprávnene, takéto konanie:

a) 	výrobu detskej pornografie za účelom jej distribúcie prostredníctvom počítačového systému;

b) 	ponuku alebo sprístupnenie detskej pornografie prostredníctvom počítačového systému;

c) 	distribúciu alebo prenos detskej pornografie prostredníctvom počítačového systému pre seba alebo pre iného;

d) 	obstarávanie detskej pornografie prostredníctvom počítačového systému pre seba alebo pre iného;

e) 	uchovávanie detskej pornografie v počítačovom systéme alebo na pamäťovom nosiči počítačových dát.

2. 	Na účel vyššie uvedeného odseku 1 „detská pornografia” zahrňuje pornografický materiál, ktorý vizuálne znázorňuje:

a) 	neplnoletú osobu zúčastnenú na očividne sexuálnom správaní;

b) 	osobu, ktorá sa zdá byť neplnoletá a ktorá sa zúčastňuje na očividne sexuálnom správaní;

c) 	realistické obrazy, ktoré predstavujú neplnoletú osobu zúčastnenú na očividne sexuálnom správaní.

3. 	Na účely vyššie uvedeného odseku 2 termín „neplnoletá osoba” zahrňuje všetky osoby mladšie ako 18 rokov. Strana však môže požadovať nižšiu vekovú hranicu, ktorá nesmie byť nižšia ako 16 rokov.

4. 	Každá strana si môže vyhradiť právo neuplatňovať úplne alebo sčasti odseky 1(d) a 1 (e) a 2 (b) a 2 (c).

Hlava 4 - Trestné činy súvisiace s porušením autorských a príbuzných práv

Článok 10 - Trestné činy súvisiace s porušením autorských a príbuzných práv

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin porušenie autorského práva, ako ho vymedzujú právne predpisy tejto strany v súlade so záväzkami, ktoré prijala podľa Parížskeho aktu z 24. júla 1971, ktorým sa pozmeňuje Bernský dohovor o ochrane literárnych a umeleckých diel, Dohody o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva a Dohovoru Svetovej organizácie duševného vlastníctva (WIPO) o autorskom práve, s výnimkou akýchkoľvek morálnych práv, ktoré ustanovujú takéto dohovory, keď sú takéto činy spáchané zámerne, v obchodnom meradle a prostredníctvom počítačového systému.

2. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin porušenie príbuzných práv, ako ich vymedzuje právo tejto strany v súlade so záväzkami, ktoré prijala podľa Medzinárodného dohovoru o ochrane výkonných umelcov, výrobcov zvukových záznamov a rozhlasových organizácií uzavretého v Ríme (Rímsky dohovor), Dohody o obchodných aspektoch práv duševného vlastníctva a Dohovoru Svetovej organizácie duševného vlastníctva (WIPO) o predstaveniach a zvukových záznamoch, s výnimkou akýchkoľvek morálnych práv, ktoré ustanovujú takéto dohovory, keď sú takéto činy spáchané zámerne, v obchodnom meradle a prostredníctvom počítačového systému.

3. Strana si môže vyhradiť právo neustanoviť trestnú zodpovednosť podľa odsekov 1 a 2 tohto 
    článku  za  obmedzených   okolností   za   predpokladu,   že  sú  dostupné iné účinné právne  
    prostriedky  nápravy  a  že  takáto  výhrada   nepredstavuje   derogáciu  z   medzinárodných 
    záväzkov   tejto   strany,   ktoré  sú  ustanovené  v medzinárodných  nástrojoch   uvedených 
    v odsekoch 1 a 2 tohto článku.

Hlava 5 - Vedľajšia zodpovednosť a postihy

Článok 11 - Pokus a napomáhanie alebo navádzanie

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, napomáhanie alebo navádzanie na spáchanie ktoréhokoľvek z trestných činov vymedzených v článkoch 2 až 10 tohto dohovoru s úmyslom, aby takýto trestný čin bol spáchaný.

2. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo svojom vnútroštátnom práve ustanovila ako trestný čin, pokiaľ je spáchaný úmyselne, pokus o spáchanie ktoréhokoľvek z trestných činov vymedzených v článkoch 3 až 5, 7, 8, 9 (1) a 9(1)c tohto dohovoru.

3. 	Každá strana si môže vyhradiť právo neuplatňovať odsek 2 tohto článku úplne alebo sčasti.

Článok 12 - Zodpovednosť právnických osôb

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na ustanovenie zodpovednosti právnickej osoby za trestný čin vymedzený v súlade s týmto dohovorom, ktorý v jej prospech spáchala fyzická osoba konajúca samostatne alebo ako súčasť orgánu tejto právnickej osoby a ktorá má vedúce postavenie v rámci tejto právnickej osoby na základe:

a) 	právomoci zastupovať právnickú osobu;

b) 	oprávnenia prijímať rozhodnutia v mene právnickej osoby;

c) 	oprávnenia vykonávať kontrolu v rámci právnickej osoby.

2. 	Okrem prípadov už vymedzených v odseku 1, každá strana prijme opatrenia nevyhnutné na ustanovenie zodpovednosti právnickej osoby v prípade, keď nedostatočný dohľad alebo kontrola zo strany fyzickej osoby uvedenej v odseku 1 umožnili spáchanie trestného činu podľa tohto dohovoru v prospech tejto právnickej osoby fyzickou osobou, ktorá spadá pod jej právomoc.

3. 	V závislosti od právnych zásad strany môže byť zodpovednosť právnickej osoby trestnoprávna, občianskoprávna alebo správna.

4. 	Takáto zodpovednosť sa nedotkne trestnoprávnej zodpovednosti fyzických osôb, ktoré spáchali trestný čin.

Článok 13 - Postihy a opatrenia

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby sa trestné činy vymedzené v článkoch 2 až 11 trestali účinnými, primeranými a odrádzajúcimi postihmi vrátane trestu odňatia slobody.

2. 	Každá strana zabezpečí, aby právnické osoby, braté na zodpovednosť v súlade s článkom 12, podliehali účinným, primeraným a odrádzajúcim trestným alebo netrestným postihom alebo opatreniam, vrátane peňažných trestov.

Oddiel 2 - Procesné právo

Hlava 1 – Spoločné ustanovenia

Článok 14 - Rozsah použitia procesných ustanovení

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na vymedzenie právomocí a postupov ustanovených v tomto oddieli za účelom špecifického vyšetrovania alebo konania v trestných veciach.

2. 	Pokiaľ článok 21 neustanovuje inak, každá strana uplatňuje právomoci a postupy uvedené v odseku 1 na:

a) 	trestné činy vymedzené v článkoch 2 až 11 tohto dohovoru;

b) 	ostatné trestné činy spáchané prostredníctvom počítačového systému; a

c) 	zhromažďovanie dôkazov o trestnom čine v elektronickej forme.

3. 	 a) Každá strana si môže vyhradiť právo uplatniť opatrenia uvedené v článku 20 iba na 
 trestné činy alebo kategórie trestných činov špecifikované vo výhrade za predpokladu,   
 že rozsah takýchto trestných činov alebo kategórií trestných činov nie je obmedzený  
 väčšmi ako rozsah tých trestných činov, na ktoré uplatňuje opatrenia uvedené v článku  
 21. Každá strana zváži obmedzenie takejto výhrady, aby umožnila čo najširšie   
  uplatňovanie opatrenia uvedeného v článku 20.

b) 	Keď strana nie je schopná kvôli obmedzeniam v jej legislatíve platnej v čase prijatia 
tohto dohovoru uplatniť opatrenia uvedené v článkoch 20 a 21 na komunikácie 
prenášané v rámci počítačového systému poskytovateľa služieb, ktorý

i. 	je prevádzkovaný v prospech uzavretej skupiny používateľov, a

ii. 	nevyužíva verejné komunikačné siete a nie je prepojený na iný počítačový systém, či už verejný alebo súkromný,

táto strana si môže vyhradiť právo neuplatniť tieto opatrenia na takéto komunikácie. Každá strana zváži obmedzenie takejto výhrady, aby umožnila čo najširšie uplatňovanie opatrenia uvedeného v článku 20.

Článok 15 - Podmienky a záruky

1. 	Každá strana zabezpečí, aby ustanovenie, vykonávanie a uplatňovanie právomocí a postupov vymedzených v tomto oddieli podliehalo podmienkam a zárukám ustanoveným podľa jej vnútroštátneho práva, ktoré zabezpečujú primeranú ochranu ľudských práv a slobôd vrátane práv vyplývajúcich zo záväzkov, ktoré prijala podľa Dohovoru Rady Európy o ochrane ľudských práv a základných slobôd z roku 1950, Medzinárodného paktu OSN o občianskych a politických právach z roku 1966, ako aj podľa ostatných uplatniteľných medzinárodných dokumentov o ľudských právach a ktoré obsahujú zásadu primeranosti.

2. 	Takéto podmienky a záruky so zreteľom na charakter príslušnej právomoci alebo postupu primerane zahrňujú medziiným súdny alebo iný nezávislý dohľad, dôvody opodstatnenosti použitia a obmedzenie rozsahu pôsobnosti a trvania takejto právomoci alebo postupu.

3. 	Strana posúdi dopad právomocí a postupov v tomto oddieli na práva, povinnosti a oprávnené záujmy tretích strán v rozsahu, ktorý je zlučiteľný s verejným záujmom, najmä s riadnym výkonom spravodlivosti.

Hlava 2 - Zrýchlené uchovanie uložených počítačových dát

Článok 16 - Zrýchlené uchovanie uložených počítačových dát

1. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby umožnili jej príslušným orgánom nariadiť alebo obdobným spôsobom zabezpečiť okamžité uchovanie špecifikovaných počítačových dát vrátane prevádzkových dát, ktoré boli uložené prostredníctvom počítačového systému, najmä ak existujú dôvody domnievať sa, že hrozí osobitné riziko straty alebo pozmenenia týchto počítačových dát.

2. 	Keď strana uplatňuje vyššie uvedený odsek 1 prostredníctvom príkazu osobe, aby uchovala špecifikované uložené počítačové dáta nachádzajúce sa v držbe alebo pod kontrolou tejto osoby, táto strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na uloženie povinnosti tejto osobe, aby uchovala a udržiavala celistvosť týchto počítačových dát tak dlho, ako je nutné, najviac však 90 dní, aby príslušné orgány mohli urobiť kroky na ich sprístupnenie. Strana môže stanoviť, že takýto príkaz sa môže následne obnoviť.

3. 	Každá strana prijme také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby zaviazala správcu alebo inú osobu, ktorá má uchovať počítačové dáta, aby zachovala mlčanlivosť o prijatí takýchto postupov po dobu ustanovenú jej vnútroštátnym právom.

4. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

Článok 17 - Zrýchlené uchovanie a čiastočné sprístupnenie prevádzkových dát

1. 	Každá strana prijme vo vzťahu k prevádzkovým dátam, ktoré majú byť uchované podľa článku 16, také legislatívne a iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné, na:

a) 	 zabezpečenie  toho,  aby  takéto  zrýchlené  uchovanie  prevádzkových dát bolo možné  
bez  ohľadu  na  to, či  do  prenosu  alebo  komunikácie  bol  zapojený jeden alebo viac 
poskytovateľov služieb;

b) 	 zabezpečenie  zrýchleného  sprístupnenia  dostatočného  množstva  prevádzkových dát 
príslušným  orgánom tejto  strany,  alebo  osobe určenej týmto orgánom, ktoré umožní 
strane identifikovať poskytovateľov služieb a trasu prenosu komunikácie.

2. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

Hlava 3 - Príkaz na predloženie

Článok 18 - Príkaz na predloženie

1. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na udelenie oprávnenia jej príslušným orgánom nariadiť:

a) 	 osobe  na  jej  území,  aby  predložila  špecifikované počítačové dáta v držbe alebo pod  
kontrolou  tejto  osoby,  ktoré  sú uložené v počítačovom systéme alebo na 
pamäťovom nosiči počítačových dát; a

b) 	 poskytovateľovi služieb, ktorý ponúka svoje služby na území tejto strany, aby  predložil informácie o predplatiteľovi týkajúce sa takých služieb, ktoré sú v držbe alebo pod kontrolou poskytovateľa.

2. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

3. 	Na účely tohto článku sa „informáciami o predplatiteľovi” rozumejú všetky informácie obsiahnuté vo forme počítačových dát alebo v akejkoľvek inej forme, odlišné od prevádzkových alebo obsahových údajov, ktoré má k dispozícii poskytovateľ služieb, týkajú sa predplatiteľov jeho služieb, a na základe ktorých je možné zistiť:

a) 	 typ použitej komunikačnej služby, technické opatrenia prijaté v súvislosti s ňou a čas  
trvania služby;

b) 	 totožnosť  predplatiteľa,  poštovú  alebo geografickú adresu, telefónne a iné prístupové 
číslo,  informácie  o  účtoch  a  platbách,  ktoré  sú  dostupné  na základe dohody alebo 
dojednania o poskytovaní služieb;

c) 	 akékoľvek  iné informácie  o  mieste  inštalácie  komunikačného  zariadenia,  ktoré  sú 
dostupné na základe dohody alebo dojednania o poskytovaní služieb.

Hlava 4 - Prehliadka a zaistenie uložených počítačových dát

Článok 19 - Prehliadka a zaistenie uložených počítačových dát

1. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na udelenie oprávnenia jej príslušným orgánom prehliadať alebo podobným spôsobom získať prístup:

a) 	 do počítačového systému alebo jeho časti a k počítačovým dátam v ňom uloženým; a

b) 	 k pamäťovému nosiču počítačových dát, na ktorom môžu byť počítačové dáta uložené, 
na jej území.

2. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na zabezpečenie toho, že keď jej príslušné orgány prehliadajú alebo podobným spôsobom vstupujú do špecifického počítačového systému alebo jeho časti v súlade s odsekom 1(a) a majú dôvody domnievať sa, že hľadané údaje sú uložené v inom počítačovom systéme alebo jeho časti na jej území a že takéto dáta sú zákonne prístupné z pôvodného systému, alebo sú pre tento systém prístupné, tieto orgány môžu urýchlene rozšíriť prehliadku alebo podobný prístup aj na tento iný systém.

3. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na udelenie oprávnenia jej príslušným orgánom zaistiť alebo podobným spôsobom zabezpečiť počítačové dáta, ku ktorým získali prístup podľa odsekov 1 a 2. Tieto opatrenia zahrňujú právomoc:

a) 	zaistiť alebo podobným spôsobom zabezpečiť počítačový systém alebo jeho časť,  alebo pamäťový nosič počítačových dát;

b) 	 vyhotoviť a ponechať si kópiu týchto počítačových dát;

c) 	 zachovať celistvosť relevantných uložených počítačových dát; a

d) 	 znemožniť prístup k takýmto počítačovým dátam alebo ich odstrániť z počítačového 
systému, do ktorého sa vstúpilo.

4. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na udelenie oprávnenia jej príslušným orgánom nariadiť osobe, ktorá má poznatky o fungovaní počítačového systému alebo o opatreniach použitých na ochranu počítačových dát v tomto systéme, aby primerane poskytla informácie potrebné na prijatie opatrení uvedených v odsekoch 1 a 2.

5. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

Hlava 5 - Zhromažďovanie počítačových dát v reálnom čase

Článok 20 - Zhromažďovanie prevádzkových dát v reálnom čase

1. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na udelenie oprávnenia jej príslušným orgánom:

a) 	 zhromažďovať alebo zaznamenávať pomocou technických prostriedkov na území tejto 
strany, a

b) 	prinútiť poskytovateľa služieb, aby v rámci svojich existujúcich technických možností:

i. 	zhromažďoval alebo zaznamenával pomocou technických prostriedkov na území tejto strany, alebo

ii. 	spolupracoval a pomáhal príslušným orgánom pri zhromažďovaní alebo zaznamenávaní

prevádzkových údajov v reálnom čase, súvisiacich s konkrétne určenými komunikáciami na jej území prenášanými prostredníctvom počítačového systému.

2. 	Ak strana nemôže prijať opatrenia uvedené v odseku 1(a) kvôli princípom uplatňovaným v jej vnútroštátnom právnom poriadku, môže namiesto toho prijať legislatívne alebo iné opatrenia potrebné na zabezpečenie zhromažďovania alebo zaznamenávania prevádzkových dát súvisiacich s konkrétne určenými komunikáciami prenášanými na jej území v reálnom čase, pričom použije technické prostriedky na tomto území.

3. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby sa poskytovateľovi služieb uložila povinnosť zachovávať mlčanlivosť o výkone ktorejkoľvek právomoci ustanovenej v tomto článku a o akejkoľvek informácii o tejto skutočnosti.

4. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

Článok 21 - Zachytenie obsahových dát

1. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby vo vzťahu k skupine závažných trestných činov, ktoré vymedzí vo svojom vnútroštátnom práve, ustanovila právomoc jej príslušných orgánov:

a) 	zhromažďovať alebo zaznamenávať pomocou technických prostriedkov na území tejto 
strany, a

b) 	prinútiť poskytovateľa služieb, aby v rámci svojich existujúcich technických možností:

i. 	zhromažďoval alebo zaznamenával pomocou technických prostriedkov na území tejto strany, alebo

ii. 	 spolupracoval a pomáhal príslušným orgánom zhromažďovať alebo zaznamenávať
obsahové údaje špecifikovaných komunikácií v reálnom čase, prenášaných na jej 
území prostredníctvom počítačového systému.

2. 	Ak strana nemôže prijať opatrenia uvedené v odseku 1(a) z dôvodu princípov uplatňovaných v jej vnútroštátnom právnom poriadku, môže namiesto toho prijať legislatívne alebo iné opatrenia potrebné na zabezpečenie zhromažďovania alebo zaznamenávania prevádzkových dát súvisiacich s konkrétne určenými komunikáciami na jej území v reálnom čase, pričom použije technické prostriedky na tomto území.

3. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na to, aby sa poskytovateľovi služieb uložila povinnosť zachovávať mlčanlivosť o výkone ktorejkoľvek právomoci ustanovenej v tomto článku a o akejkoľvek informácii o tejto skutočnosti.

4. 	Právomoci a postupy uvedené v tomto článku podliehajú článkom 14 a 15.

Oddiel 3 – Právomoc

Článok 22 – Právomoc

1. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na založenie právomoci vo vzťahu ku ktorémukoľvek trestnému činu ustanovenému podľa článkov 2 až 11 tohto dohovoru, ak je trestný čin spáchaný:

a) 	na jej území; alebo

b) 	na palube lode plávajúcej pod vlajkou tejto strany; alebo

c) 	na palube lietadla registrovaného podľa zákonov tejto strany; alebo

d) 	 jedným  z  jej  štátnych  príslušníkov,  ak  je  tento čin trestný podľa trestného práva na  
mieste, kde bol spáchaný, alebo ak je trestný čin spáchaný mimo územnej právomoci ktoréhokoľvek štátu.

2. 	Každá strana si vyhradzuje právo neuplatňovať, alebo uplatňovať iba v špecifických prípadoch alebo podmienkach, pravidlá pre právomoc stanovené v odsekoch (1) b až (1) d tohto článku, alebo ich časti.

3. 	Každá strana prijme také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na založenie právomoci pre trestné činy uvedené v článku 24 odsek (1) tohto dohovoru v prípadoch, keď sa údajný páchateľ nachádza na jej území a táto strana ho nevydá druhej strane výlučne na základe jeho štátnej príslušnosti, a to po žiadosti o vydanie.

4. 	Tento dohovor nevylučuje žiadnu trestnú právomoc vykonávanú v súlade s vnútroštátnym právom.

5. 	Ak viac ako jedna strana uplatní nárok na právomoc nad údajným trestným činom vymedzeným v tomto dohovore, zúčastnené strany sa, pokiaľ je to vhodné, navzájom konzultujú, aby určili najvhodnejšiu právomoc na trestné stíhanie.

Kapitola III - Medzinárodná spolupráca

Oddiel 1 - Všeobecné zásady

Hlava 1 - Všeobecné zásady medzinárodnej spolupráce

Článok 23 - Všeobecné zásady medzinárodnej spolupráce

Strany navzájom spolupracujú v súlade s ustanoveniami tejto kapitoly a prostredníctvom uplatňovania relevantných medzinárodných nástrojov pre medzinárodnú spoluprácu v trestných veciach, dojednaní dohodnutých na základe jednotnej alebo recipročnej legislatívy a vnútroštátnych zákonov, v čo najširšej možnej miere na účely vyšetrovaní alebo konaní o trestných činoch súvisiacich s počítačovými systémami a dátami, alebo na účel zhromažďovania dôkazov o trestnom čine v elektronickej forme.

Hlava 2 - Zásady týkajúce sa vydávania

Článok 24 – Vydávanie

1. 	a) Tento článok sa vzťahuje na vydávanie medzi stranami v prípade trestných činov 
    vymedzených v článkoch 2 až 11 tohto dohovoru za predpokladu, že podľa zákonov  
    oboch dotknutých strán sa na ne vzťahuje trest odňatia slobody s hornou hranicou 
    najmenej jeden rok, alebo prísnejší trest;

b) ak sa má použiť iný minimálny trest podľa dojednania dohodnutého na základe  
    jednotnej alebo recipročnej legislatívy alebo zmluvy o vydávaní, vrátane Európskeho  
    dohovoru o vydávaní (ETS č. 24), ktoré sú použiteľné medzi dvoma alebo viacerými   
    stranami, použije sa minimálny trest ustanovený takýmto dojednaním alebo zmluvou.

2. 	Trestné činy opísané v odseku 1 tohto článku sa považujú za extradičné trestné činy v každej zmluve o vydávaní, ktorá existuje medzi stranami. Strany sa zaväzujú, že takéto trestné činy začlenia medzi extradičné trestné činy v každej zmluve o vydávaní, ktorú medzi sebou uzatvoria.

3. 	Ak strana, ktorá podmieňuje vydanie existenciou zmluvy, dostane žiadosť o vydanie od inej strany, s ktorou nemá uzatvorenú zmluvu o vydávaní, môže považovať tento dohovor za právny základ na vydávanie vo vzťahu ku ktorémukoľvek trestnému činu uvedenému v odseku 1 tohto článku.

4. 	Strany, ktoré nepodmieňujú vydanie existenciou zmluvy, uznávajú medzi sebou trestné činy uvedené v odseku 1 tohto článku za extradičné trestné činy.

5. 	Vydávanie podlieha podmienkam ustanoveným v práve dožiadanej strany alebo uplatniteľným zmluvám o vydávaní, vrátane dôvodov, na základe ktorých môže dožiadaná strana odmietnuť vydanie.

6. 	Ak sa vydanie v prípade trestného činu uvedeného v odseku 1 tohto článku odmietne výlučne na základe štátnej príslušnosti dotknutej osoby, alebo z dôvodu, že dožiadaná strana je toho názoru, že má právomoc na trestný čin, dožiadaná strana postúpi daný prípad na žiadosť dožadujúcej strany svojim príslušným orgánom za účelom trestného stíhania a v náležitom čase podá správu o konečnom výsledku dožadujúcej strane. Tieto orgány prijmú rozhodnutie a vedú vyšetrovanie a konanie takým istým spôsobom, ako v prípade všetkých trestných činov porovnateľného charakteru podľa práva tejto strany.

7. 	a) Každá  strana  oznámi  pri  podpise alebo pri ukladaní svojej ratifikačnej listiny, listiny o 
    prijatí, schválení alebo o prístupe generálnemu tajomníkovi Rady Európy názov a adresu  
    každého  orgánu  zodpovedného  za podávanie alebo prijímanie žiadostí o vydanie alebo  
    predbežné zadržanie v prípade, ak neexistuje zmluva.

b) Generálny tajomník zriadi a aktualizuje register orgánov takto určených stranami. Každá   
     strana priebežne zabezpečuje správnosť jednotlivých údajov v registri.

Hlava 3 - Všeobecné zásady vzájomnej pomoci

Článok 25 - Všeobecné zásady vzájomnej pomoci

1. 	Strany si navzájom poskytujú pomoc v čo najširšom rozsahu na účely vyšetrovaní alebo konaní, ktoré sa týkajú trestných činov súvisiacich s počítačovými systémami a dátami, alebo so zhromažďovaním dôkazov o trestnom čine v elektronickej forme.

2. 	Každá strana prijme aj také legislatívne alebo iné opatrenia, aké môžu byť nevyhnutné na plnenie záväzkov uvedených v článkoch 27 - 35.

3. 	Každá strana môže za naliehavých okolností podávať žiadosti o vzájomnú pomoc alebo s nimi súvisiace oznámenia prostredníctvom rýchlych komunikačných prostriedkov, vrátane faxu alebo e-mailu s prihliadnutím na mieru, do akej tieto prostriedky poskytujú primeranú úroveň bezpečnosti a autentickosti (vrátane použitia šifrovania tam, kde je to nevyhnutné), s následným formálnym potvrdením, keď si to vyžaduje dožiadaná strana. Dožiadaná strana prijme a odpovie na žiadosť ktorýmkoľvek z rýchlych komunikačných prostriedkov.

4. 	Pokiaľ články tejto kapitoly konkrétne neustanovujú inak, vzájomná pomoc závisí od podmienok vymedzených v práve dožiadanej strany alebo v uplatniteľných zmluvách o vzájomnej pomoci, vrátane dôvodov, na základe ktorých môže dožiadaná strana odmietnuť spoluprácu. Dožiadaná strana neuplatní právo odmietnuť vzájomnú pomoc vo vzťahu k trestným činom uvedeným v článkoch 2 až 11 výlučne z toho dôvodu, že žiadosť sa týka trestného činu, ktorý ona považuje za fiskálny trestný čin.

5. 	Keď v súlade s ustanoveniami tejto kapitoly môže dožiadaná strana podmieniť vzájomnú pomoc existenciou obojstrannej trestnosti, považuje sa táto podmienka za splnenú bez ohľadu na to, či jej zákony zaraďujú tento trestný čin do tej istej kategórie trestných činov alebo označuje tento trestný čin takou istou terminológiou ako dožadujúca strana, ak je konanie, ktoré je základom trestného činu, kvôli ktorému sa žiada o pomoc, trestným činom podľa jej zákonov.

Článok 26 - Dobrovoľné informácie

1. 	Strana môže v medziach svojho vnútroštátneho práva bez predchádzajúcej žiadosti odovzdať druhej strane informácie získané v rámci jej vlastných vyšetrovaní, ak usúdi, že oznámenie takýchto informácií by mohlo pomôcť prijímajúcej strane pri začatí alebo uskutočňovaní vyšetrovania alebo konania v prípade trestných činov vymedzených v tomto dohovore, alebo by mohli viesť k tomu, že táto strana predloží žiadosť o spoluprácu podľa tejto kapitoly.

2. 	Skôr, než poskytne takéto informácie, môže odosielajúca strana požadovať ich utajenie alebo ich použitie za určitých podmienok. Ak prijímajúca strana nemôže vyhovieť tejto požiadavke, upovedomí o tom odosielajúcu stranu, ktorá potom určí, či informácie aj napriek tomu poskytne. Ak prijímajúca strana prijme informácie, ktoré podliehajú takýmto podmienkam, je nimi viazaná.

Hlava 4 – Postupy vzťahujúce sa na žiadosti o vzájomnú pomoc v prípade, keď neexistujú uplatniteľné medzinárodné dohody

Článok 27 – Postupy vzťahujúce sa na žiadosti o vzájomnú pomoc v prípade, keď neexistujú uplatniteľné medzinárodné dohody

1. 	Keď medzi dožadujúcou a dožiadanou stranou neexistuje zmluva alebo dojednanie o vzájomnej pomoci na základe jednotnej alebo recipročnej platnej legislatívy, použijú sa ustanovenia odsekov 2 až 9 tohto článku. Ustanovenia tohto článku sa nepoužijú, ak existuje takáto zmluva, dojednanie alebo legislatíva, pokiaľ sa dotknuté strany nedohodnú, že namiesto nich uplatnia niektoré alebo všetky ďalšie odseky tohto článku.

2. 	a)  Každá  strana  určí  centrálny orgán alebo orgány, ktoré sú zodpovedné za odosielanie a 
    odpovedanie na žiadosti o vzájomnú pomoc, za vybavovanie takýchto žiadostí alebo ich 
    odovzdanie orgánom príslušným na ich vybavenie.

b)  Centrálne orgány komunikujú medzi sebou priamo.

c) 	Každá  strana  pri  podpise  alebo pri uložení svojej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí,  
schválení alebo o prístupe oznámi generálnemu tajomníkovi Rady Európy názov a adresu orgánov určených podľa tohto odseku.

 	Generálny tajomník Rady Európy zriadi a aktualizuje register centrálnych orgánov, ktoré takto určili strany. Každá strana priebežne zabezpečuje správnosť jednotlivých údajov v registri.

3. 	Žiadosti o vzájomnú pomoc podľa tohto článku sa vybavujú podľa postupov ustanovených dožadujúcou stranou okrem prípadov, keď sú nezlučiteľné s právom dožiadanej strany.

4. 	Dožiadaná strana môže, okrem dôvodov vymedzených v článku 25 odsek (4), odmietnuť pomoc, ak:

a)	sa žiadosť týka trestného činu, ktorý dožiadaná strana považuje za politický trestný čin; alebo
b)	vykonanie žiadosti podľa nej pravdepodobne naruší jej zvrchovanosť, bezpečnosť, verejný poriadok alebo iné základné záujmy.

5. 	Dožiadaná strana môže odložiť vykonanie žiadosti, ak by sa tým narušilo vyšetrovanie trestného činu alebo trestné konanie vedené jej orgánmi.

6. 	Skôr, než odloží alebo odmietne pomoc, dožiadaná strana po prípadnej konzultácii s dožadujúcou stranou zváži, či sa má žiadosť vykonať čiastočne alebo za takých podmienok, aké považuje za nevyhnutné.

7. 	Dožiadaná strana okamžite informuje dožadujúcu stranu o výsledku vybavenia žiadosti o pomoc poskytnutú podľa tejto kapitoly. Ak sa žiadosť odloží alebo odmietne, uvedú sa dôvody jej odmietnutia alebo odloženia. Dožiadaná strana informuje dožadujúcu stranu aj o dôvodoch, kvôli ktorým nie je možné vybaviť žiadosť, alebo ktoré pravdepodobne značne zdržia jej vybavenie.

8. 	Dožadujúca strana môže požadovať, aby dožiadaná strana zachovala mlčanlivosť o skutočnosti, že bola podaná žiadosť podľa tejto kapitoly, ako aj o jej podstate, s výnimkou rozsahu nevyhnutného na vykonanie tejto žiadosti. Ak dožiadaná strana nemôže splniť požiadavku na zachovanie mlčanlivosti, okamžite o tom informuje dožadujúcu stranu, ktorá potom určí, či sa má žiadosť aj napriek tomu vybaviť.

9. 	a) 	V naliehavých  prípadoch  môžu   žiadosti  o vzájomnú  pomoc  alebo s nimi súvisiace 
oznámenia zasielať priamo justičné orgány dožadujúcej strany justičným orgánom dožiadanej strany. V každom takomto prípade sa súčasne odošle kópia centrálnemu orgánu dožiadanej strany prostredníctvom centrálneho orgánu dožadujúcej strany.

b) 	Každú žiadosť alebo oznámenie podľa tohto odseku je možné podať cez Medzinárodnú organizáciu kriminálnej polície (Interpol).

c)	Keď  sa   žiadosť  podá   podľa   pododseku (a)   a  daný  orgán  nie  je  príslušný na jej 
vybavenie, postúpi žiadosť príslušnému štátnemu orgánu a priamo o tom informuje dožadujúcu stranu.

d)	Žiadosti  alebo  oznámenia  podané podľa tohto odseku, ktoré nezahrnujú donucovaciu 
činnosť, môžu odoslať príslušné orgány dožadujúcej strany priamo príslušným orgánom dožiadanej strany.

e)	Každá  strana  môže  pri  podpise alebo  pri  uložení svojej ratifikačnej listiny, listiny o 
prijatí, schválení alebo  o prístupe informovať generálneho tajomníka Rady Európy, že 
žiadosti podané podľa tohto odseku sa majú z dôvodu efektívnosti adresovať jej centrálnemu orgánu.

Článok 28 - Dôvernosť a obmedzenie použitia

1. 	Keď medzi dožadujúcou a dožiadanou stranou neexistuje zmluva alebo dojednanie o vzájomnej pomoci na základe jednotnej alebo recipročnej platnej legislatívy, použijú sa ustanovenia tohto článku. Ustanovenia tohto článku sa nepoužijú, ak existuje takáto zmluva, dojednanie alebo legislatíva, pokiaľ sa dotknuté strany nedohodnú, že namiesto nich budú uplatňovať niektoré alebo všetky ďalšie odseky tohto článku.
2. 	Dožiadaná strana môže podmieniť poskytnutie informácií alebo podkladov v odpovedi na žiadosť tým, že:

a)	sa zachová dôvernosť týchto informácií a podkladov, keby nebolo možné splniť žiadosť o vzájomnú právnu pomoc bez takejto podmienky, alebo

b)	sa nepoužijú na iné vyšetrovania alebo konania ako sú tie, ktoré sú uvedené v žiadosti.

3. 	Ak dožadujúca strana nemôže splniť podmienku uvedenú v odseku 2, okamžite o tom informuje druhú stranu, ktorá potom určí, či informácie aj napriek tomu poskytne. Keď dožadujúca strana tieto podmienky prijme, je nimi viazaná.

4. 	Každá strana, ktorá poskytne informácie alebo podklady, ktoré podliehajú podmienke uvedenej v odseku 2, môže požadovať od druhej strany, aby vo vzťahu k tejto podmienke vysvetlila, ako boli tieto informácie alebo podklady použité.

Oddiel 2 - Špecifické ustanovenia

Hlava 1 - Vzájomná pomoc týkajúca sa dočasných opatrení

Článok 29 - Zrýchlené uchovanie uložených počítačových dát

1. 	Strana môže požiadať inú stranu, aby nariadila alebo inak dosiahla zrýchlené uchovanie dát uložených prostredníctvom počítačového systému, ktorý sa nachádza na území tejto inej strany a vo vzťahu ku ktorému má dožadujúca strana v úmysle predložiť žiadosť o vzájomnú pomoc týkajúcu sa prehliadky a podobného sprístupnenia, zaistenia alebo podobného zabezpečenia, alebo zverejnenia dát.

2. 	V žiadosti podanej podľa odseku 1 sa uvedie:

a)	orgán žiadajúci o uchovanie;

b)	trestný čin, ktorý je predmetom vyšetrovania trestného činu alebo trestného konania a krátky súhrn súvisiacich skutočností;

c)	uložené počítačové dáta, ktoré majú byť uchované a ich vzťah k trestnému činu;

d)	akékoľvek dostupné informácie na zistenie totožnosti správcu uložených počítačových dát alebo umiestnenia počítačového systému;

e)	dôvod, prečo je nevyhnutné uchovanie; a

f)	že strana má v úmysle predložiť žiadosť o vzájomnú pomoc týkajúcu sa prehliadky alebo podobného sprístupnenia, zaistenia alebo podobného zabezpečenia, alebo zverejnenia uložených počítačových dát.

3. 	Po prijatí žiadosti od inej strany prijme dožiadaná strana všetky príslušné opatrenia na zrýchlené uchovanie špecifikovaných dát v súlade s jej vnútroštátnym právom. Na účely vybavenia žiadosti sa nevyžaduje obojstranná trestnosť ako podmienka na zabezpečenie takéhoto uchovania.

4. 	Strana, ktorá požaduje obojstrannú trestnosť ako podmienku na vybavenie žiadosti o vzájomnú pomoc pri prehliadke alebo podobnom sprístupnení, zaistení alebo podobnom zabezpečení, alebo zverejnení dát, si môže vo vzťahu k iným trestným činom než sú tie, ktoré sú vymedzené v článkoch 2 až 11 tohto dohovoru, vyhradiť právo odmietnuť žiadosť o uchovanie podľa tohto článku v prípadoch, keď má dôvod domnievať sa, že v čase sprístupnenia nie je možné splniť podmienku obojstrannej trestnosti.

5. 	Okrem toho sa žiadosť o uchovanie môže odmietnuť iba vtedy, ak:

a)	sa žiadosť týka trestného činu, ktorý dožiadaná strana považuje za politický trestný čin; alebo

b)	dožiadaná strana je toho názoru, že vykonanie žiadosti pravdepodobne naruší jej zvrchovanosť, bezpečnosť, verejný poriadok alebo iné základné záujmy.

6. 	Keď sa dožiadaná strana domnieva, že uchovanie nezabezpečí dostupnosť údajov v budúcnosti, alebo že ohrozí dôvernosť vyšetrovania dožadujúcej strany, alebo ho inak naruší, okamžite o tom informuje dožadujúcu stranu, ktorá potom určí, či sa má žiadosť aj napriek tomu vykonať.

7. 	Každé uchovanie vykonané na základe žiadosti uvedenej v odseku 1 trvá po dobu najmenej 60 dní, aby dožadujúca strana mohla predložiť žiadosť o prehliadku alebo podobné sprístupnenie, zaistenie alebo podobné zabezpečenie, alebo zverejnenie dát. Po prijatí takejto žiadosti ostanú dáta naďalej uchované, až kým sa nerozhodne o tejto žiadosti.

Článok 30 - Zrýchlené sprístupnenie uchovaných prevádzkových dát

1. 	Keď počas vybavovania žiadosti o uchovanie prevádzkových dát týkajúcich sa špecifickej komunikácie podanej podľa článku 29 dožiadaná strana zistí, že do prenosu tejto komunikácie bol zapojený poskytovateľ služieb v inom štáte, dožiadaná strana urýchlene sprístupní dožadujúcej strane dostatočné množstvo prevádzkových údajov, aby bolo možné určiť totožnosť poskytovateľa služieb a trasu, po ktorej bola komunikácia prenesená.

2. 	Sprístupnenie prevádzkových dát podľa odseku 1 je možné odmietnuť iba vtedy, ak:

a)	sa žiadosť týka trestného činu, ktorý dožiadaná strana považuje za politický trestný čin; alebo

b)	dožiadaná strana je toho názoru, že vykonanie žiadosti pravdepodobne naruší jej zvrchovanosť, bezpečnosť, verejný poriadok alebo iné základné záujmy.

Hlava 2 - Vzájomná pomoc týkajúca sa vyšetrovacích právomocí

Článok 31 - Vzájomná pomoc týkajúca sa prístupu k uloženým počítačovým dátam

1. 	Strana môže požiadať inú stranu, aby uskutočnila prehliadku alebo podobne sprístupnila, zaistila alebo podobne zabezpečila, alebo zverejnila dáta uložené prostredníctvom počítačového systému umiestneného na území dožiadanej strany, vrátane dát uchovaných podľa článku 29.

2. 	Dožiadaná strana vybaví žiadosť s použitím medzinárodných nástrojov, dojednaní a zákonov uvedených v článku 23 a v súlade s ostatnými relevantnými ustanoveniami tejto kapitoly.

3. 	Žiadosť sa môže vybaviť zrýchleným spôsobom, keď:

a)	existujú dôvody domnievať sa, že existuje osobitné riziko straty alebo pozmenenia príslušných údajov; alebo

b)	nástroje, dojednania a zákony uvedené v odseku 2 inak ustanovujú zrýchlenú spoluprácu.

Článok 32 - Cezhraničný prístup k uloženým počítačovým dátam so súhlasom alebo v prípadoch, keď sú verejne prístupné

Strana môže bez povolenia inej strany:

a)	pristupovať k verejne dostupným (otvorené zdroje) uloženým počítačovým dátam, bez ohľadu na to, kde sú tieto dáta zemepisne uložené; alebo

b)	cez počítačový systém na svojom území pristupovať alebo prijímať uložené počítačové dáta nachádzajúce sa na území druhej strany, ak táto strana získa zákonný a dobrovoľný súhlas osoby, ktorá má zákonnú právomoc zverejniť dáta strane cez tento počítačový systém.

Článok 33 - Vzájomná pomoc týkajúca sa zhromažďovania prevádzkových dát v reálnom čase

1. 	Strany si navzájom poskytujú pomoc vo vzťahu k zhromažďovaniu prevádzkových dát v reálnom čase, ktoré súvisia s konkrétne určenými komunikáciami na ich území prenášanými prostredníctvom počítačového systému. S výhradou ustanovení odseku 2 sa pomoc riadi podmienkami a postupmi ustanovenými vo vnútroštátnom práve.

2. 	Každá strana poskytne takúto pomoc prinajmenšom vo vzťahu k trestným činom, pri ktorých by zhromažďovanie prevádzkových dát bolo možné v podobných vnútroštátnych prípadoch.

Článok 34 - Vzájomná pomoc týkajúca sa zachytenia obsahových dát

Strany si navzájom poskytujú pomoc vo vzťahu k zhromažďovaniu alebo zaznamenávaniu obsahových dát špecifikovaných komunikácií prenášaných prostredníctvom počítačového systému v reálnom čase a to v rozsahu, aký umožňujú ich príslušné zmluvy a vnútroštátne právo.

Hlava 3 - Sieť 24/7 

Článok 34 - Sieť 24/7

1. 	Každá strana určí kontaktné miesto, ktoré bude k dispozícii 24 hodín 7 dní v týždni, aby sa zabezpečilo poskytovanie okamžitej pomoci za účelom vyšetrovania alebo konania v prípade trestných činov spojených s počítačovými systémami a dátami, alebo za účelom zhromažďovania dôkazov o trestnom čine v elektronickej forme. Takáto pomoc zahrnuje uľahčenie, alebo ak to jej vnútroštátne právo a prax umožňuje, priame:

a)	poskytovanie technického poradenstva;

b)   uchovávanie dát podľa článkov 29 a 30; a

c)	zhromažďovanie dôkazov, poskytnutie právnych informácií a lokalizovanie podozrivých osôb.

2. 	 a) 	Kontaktné miesto strany je schopné realizovať zrýchlenú komunikáciu s kontaktným 
miestom druhej strany.

b)	Ak kontaktné miesto, ktoré určila strana, nie je súčasťou orgánu alebo orgánov tejto strany zodpovedných za medzinárodnú vzájomnú pomoc alebo vydávanie, toto kontaktné miesto sa postará o to, aby bolo schopné zrýchlenej koordinácie s takýmto orgánom alebo orgánmi.

3. 	Každá strana zabezpečí vyškolený personál a potrebné vybavenie na uľahčenie prevádzky siete.

Kapitola IV - Záverečné ustanovenia

Článok 36 - Podpis a nadobudnutie účinnosti

1. 	Tento dohovor je otvorený na podpis členským štátom Rady Európy a nečlenským štátom, ktoré sa zúčastnili na jeho príprave.

2. 	Tento dohovor podlieha ratifikácii, prijatiu alebo schváleniu. Ratifikačné listiny, listiny o prijatí alebo schválení sú uložené u generálneho tajomníka Rady Európy

3. 	Tento dohovor nadobúda účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa, kedy päť štátov, z toho najmenej tri členské štáty Rady Európy, vyjadrili svoj súhlas byť viazané dohovorom v súlade s ustanoveniami odsekov 1 a 2.

4. 	Vo vzťahu k signatárskemu štátu, ktorý následne vyjadrí svoj súhlas byť viazaný dohovorom, nadobudne dohovor účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa, kedy vyjadril svoj súhlas s tým, že dohovor je preň záväzný v súlade s ustanoveniami odsekov 1 a 2.

Článok 37 - Pristúpenie k dohovoru

1. 	Po nadobudnutí účinnosti tohto dohovoru môže Výbor ministrov Rady Európy po konzultácii a získaní jednomyseľného súhlasu zmluvných štátov s dohovorom prizvať ktorýkoľvek nečlenský štát rady, ktorý sa nezúčastnil na jeho príprave, aby pristúpil k dohovoru. Rozhodnutie sa prijme väčšinou ustanovenou v článku 20(d) Štatútu Rady Európy a jednomyseľným hlasovaním zástupcov zmluvných štátov oprávnených zasadať vo Výbore ministrov.

2. 	Vo vzťahu ku všetkým štátom, ktoré pristupujú k dohovoru podľa predchádzajúceho odseku 1, nadobudne dohovor účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa uloženia listiny o prístupe u generálneho tajomníka Rady Európy.

Článok 38 - Územná pôsobnosť 

1. 	Každý štát môže pri podpise alebo pri uložení svojich ratifikačných listín, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe určiť územie alebo územia, na ktoré sa dohovor vzťahuje.

2. 	Každý štát môže kedykoľvek neskôr vo vyhlásení adresovanom generálnemu tajomníkovi Rady Európy rozšíriť pôsobnosť tohto dohovoru na iné územie uvedené vo vyhlásení. Vo vzťahu k takémuto územiu nadobúda dohovor účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa, kedy generálny tajomník dostane vyhlásenie.

3. 	Každé vyhlásenie urobené podľa dvoch predchádzajúcich odsekov je možné vo vzťahu ku každému z území uvedených v takomto vyhlásení odvolať oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy. Odvolanie nadobúda účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa, kedy generálny tajomník dostane takéto oznámenie.

Článok 39 - Účinky dohovoru

1. 	Účel tohto dohovoru spočíva v tom, aby dopĺňal príslušné multilaterálne alebo bilaterálne zmluvy alebo dojednania medzi stranami vrátane ustanovení:
- Európskeho dohovoru o vydávaní otvoreného na podpis v Paríži 13. decembra 1957 (ETS č. 24);
- Európskeho dohovoru o vzájomnej pomoci v trestných veciach otvoreného na podpis v Štrasburgu 20. apríla 1959 (ETS č. 30);
- Dodatkového protokolu k Európskemu dohovoru o vzájomnej pomoci v trestných veciach otvoreného na podpis v Štrasburgu 17. marca 1978 (ETS č. 99).

2. 	Ak dve alebo viac strán už uzavreli dohodu alebo zmluvu o veciach, ktorými sa zaoberá tento dohovor, alebo iným spôsobom upravili svoje vzťahy v týchto veciach, alebo ak by takto v budúcnosti urobili, sú takisto oprávnené uplatňovať túto dohodu alebo zmluvu alebo upraviť podľa toho svoje vzťahy. Avšak ak strany upravia svoje vzťahy vo veciach, ktorými sa zaoberá tento dohovor inak, než ako ustanovuje tento dohovor, urobia to spôsobom, ktorý neodporuje cieľom a zásadám dohovoru.

3. 	Nič v tomto dohovore sa nedotkne ostatných práv, obmedzení, záväzkov a zodpovednosti strany.

Článok 40 – Vyhlásenia

Každý štát môže písomným oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy pri podpise alebo pri uložení svojich ratifikačných listín, listín o prijatí, schválení alebo prístupe vyhlásiť, že využíva možnosť požadovať dodatočné prvky stanovené podľa článku 2, článku 3, článku 6 odsek 1(b), článku 7, článku 9 odsek 3 a článku 27 odsek 9(e).

Článok 41 - Federálna doložka

1. 	Federálny štát si môže vyhradiť právo prijať záväzky podľa kapitoly II tohto dohovoru, ktoré sú v súlade so základnými zásadami upravujúcimi vzťah medzi jeho centrálnou vládou a jednotlivými štátmi alebo inými podobnými územnými jednotkami za predpokladu, že bude schopný spolupracovať podľa kapitoly III.

2. 	Keď výhradu podľa odseku 1 robí federálny štát, nesmie využiť podmienky takejto výhrady na vylúčenie alebo značné obmedzenie svojich záväzkov prijať opatrenia uvedené v kapitole II. Celkovo zabezpečí širokú a účinnú schopnosť presadzovať právo vo vzťahu k týmto opatreniam.

3. 	Pokiaľ ide o ustanovenia tohto dohovoru, ktorých uplatňovanie spadá pod právomoc jednotlivých štátov alebo ich podobných územných jednotiek, ktoré podľa ústavného systému federácie nie sú povinné prijímať legislatívne opatrenia, federálna vláda informuje príslušné orgány takýchto štátov o zmienených ustanoveniach so svojím kladným stanoviskom a nabáda ich, aby podnikli príslušné kroky na ich realizáciu.

Článok 42 – Výhrady

Každý štát môže písomným oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy pri podpise alebo pri uložení svojej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe vyhlásiť, že uplatňuje výhradu(y) stanovenú(é) v článku 4 odsek 2, článku 6 odsek 3, článku 9 odsek 4, článku 10 odsek 3, článku11 odsek 3, článku 14 odsek 3, článku 22 odsek 2, článku 29 odsek 4 a článku 41 odsek 1. Žiadne iné výhrady nie sú prípustné.

Článok 43 - Stav a odvolanie výhrad

1. 	Strana, ktorá urobila výhradu podľa článku 42, ju môže úplne alebo čiastočne odvolať prostredníctvom oznámenia adresovaného generálnemu tajomníkovi. Takéto odvolanie nadobúda účinnosť v deň, kedy generálny tajomník dostane takéto oznámenie. Ak sa v oznámení uvádza, že odvolanie výhrady má nadobudnúť účinnosť k dátumu uvedenému v tomto oznámení, a tento dátum je neskorší ako dátum, kedy generálny tajomník dostal takéto oznámenie, odvolanie nadobúda účinnosť od tohto neskoršieho dátumu.

2. 	Strana, ktorá urobila výhradu uvedenú v článku 42, ju odvolá úplne alebo sčasti hneď ako to umožnia okolnosti.

3. 	Generálny tajomník Rady Európy môže pravidelne zisťovať u strán, ktoré urobili jednu alebo viac výhrad uvedených v článku 42, aké sú vyhliadky na odvolanie takýchto /takejto výhrad(y).

Článok 44 - Zmeny a doplnenia

1. 	Zmeny a doplnenia tohto dohovoru môže navrhnúť ktorákoľvek strana a generálny tajomník Rady Európy ich oznámi členským štátom Rady Európy a nečlenským štátom, ktoré sa zúčastnili na vypracovaní tohto dohovoru, ako aj každému štátu, ktorý pristúpil alebo bol vyzvaný, aby pristúpil k dohovoru v súlade s ustanoveniami článku 37.

2. 	Každá zmena alebo doplnenie sa oznámi Európskemu výboru pre problémy kriminality (CDPC), ktorý predloží Výboru ministrov svoje stanovisko k navrhovanej zmene alebo doplneniu.

3. 	Výbor ministrov posúdi navrhovanú zmenu alebo doplnenie a stanovisko predložené Európskym výborom pre problémy kriminality (CDPC) a po konzultácii s nečlenskými štátmi, zmluvnými stranami, môže zmenu alebo doplnenie schváliť.

4. 	Text každej zmeny alebo doplnenia schváleného Výborom ministrov podľa odseku 3 tohto článku sa odošle stranám na prijatie.

5. 	Každá zmena alebo doplnenie podľa odseku 3 tohto článku nadobudne účinnosť v tridsiaty deň po tom, ako všetky strany informovali generálneho tajomníka o ich prijatí.

Článok 45 - Riešenie sporov

1. 	Európsky výbor pre problémy kriminality (CDPC) je informovaný o výklade a uplatňovaní tohto dohovoru.

2. 	V prípade sporu medzi stranami týkajúceho sa výkladu alebo uplatňovania tohto dohovoru, sa strany budú snažiť o urovnanie sporu prostredníctvom rokovania alebo iných zmierlivých prostriedkov podľa vlastného výberu, vrátane predloženia sporu Európskemu výboru pre problémy kriminality (CDPC) alebo rozhodcovskému súdu, ktorého rozhodnutie je záväzné pre strany, alebo Medzinárodnému súdnemu dvoru, podľa toho, ako sa dotknuté strany dohodnú.

Článok 46 - Konzultácie strán

1. 	Strany sa budú podľa potreby pravidelne konzultovať s cieľom uľahčiť:

a)	efektívne používanie a vykonávanie tohto dohovoru vrátane identifikácie akýchkoľvek problémov s tým spojených, ako aj účinkov akéhokoľvek vyhlásenia alebo výhrady urobenej podľa tohto dohovoru;

b)	výmenu informácií o významných právnych, všeobecných alebo technologických zmenách, ktoré sa týkajú počítačovej kriminality a zhromažďovania dôkazov v elektronickej forme;

c)	posudzovanie prípadných zmien alebo doplnkov dohovoru.

2. 	Európsky výbor pre problémy kriminality (CDPC) je pravidelne informovaný o výsledkoch rokovaní uvedených v odseku 1.

3. 	Európsky výbor pre problémy kriminality (CDPC) podľa potreby podporuje konzultácie uvedené v odseku 1 a prijíma opatrenia potrebné na to, aby pomohol stranám v ich úsilí o zmeny alebo doplnky dohovoru. Najneskôr tri roky po nadobudnutí účinnosti súčasného dohovoru uskutočňuje Európsky výbor pre problémy kriminality (CDPC) v spolupráci so stranami revíziu všetkých ustanovení dohovoru a ak je to potrebné, odporučí všetky vhodné zmeny alebo doplnky.

4. 	Náklady, ktoré vznikajú v súvislosti s vykonávaním odseku 1, hradia strany spôsobom, aký si určia, s výnimkou prípadov, keď túto zodpovednosť prevezme na seba Rada Európy.

5. 	Pri vykonávaní funkcií strán im podľa tohto článku pomáha sekretariát Rady Európy.

Článok 47 – Výpoveď

1. 	Každá strana môže kedykoľvek vypovedať tento dohovor oznámením adresovaným generálnemu tajomníkovi Rady Európy.

2. 	Takáto výpoveď nadobúda účinnosť od prvého dňa v mesiaci, ktorý nasleduje po uplynutí troch mesiacov odo dňa, kedy generálny tajomník dostal výpoveď.

Článok 48 – Oznámenie

Generálny tajomník Rady Európy informuje členské štáty Rady Európy, nečlenské štáty, ktoré sa zúčastnili na vypracovaní tohto dohovoru, ako aj všetky štáty, ktoré pristúpili k dohovoru alebo boli vyzvané, aby k nemu pristúpili, o:

a)	každom podpise;

b)	uložení každej ratifikačnej listiny, listiny o prijatí, schválení alebo prístupe;

c)	každom dátume nadobudnutia účinnosti tohto dohovoru podľa článkov 36 a 37;

d)	každom inom akte, upovedomení alebo oznámení, ktoré sa vzťahuje na tento dohovor.

Na dôkaz toho podpísaní, riadne na to splnomocnení, podpísali tento protokol.
V Budapešti, 23. novembra 2001 v anglickom a vo francúzskom jazyku, pričom obe znenia majú rovnakú platnosť, v jednom vyhotovení, ktoré je uložené v archívoch Rady Európy. Generálny tajomník Rady Európy zašle overené kópie každému členskému štátu Rady Európy a nečlenským štátom, ktoré sa zúčastnili na vypracovaní tohto dohovoru a ktorémukoľvek inému štátu prizvanému pristúpiť k dohovoru.